Справа № 420/12169/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участю третьої особи – Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участю третьої особи – Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.04.2026 року у виконавчому провадженні № 80639678 про закінчення виконавчого провадження; зобов`язати Овідіопольський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити виконавче провадження № 80639678 та вжити передбачених законом заходів для фактичного виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 року у справі №420/34060/24 визнано протиправною бездіяльність Овідіопольського відділу ГУ ДМС України в Одеській області та зобов`язано останній повторно розглянути заяву позивачки про набуття громадянства України за територіальним походженням з обов`язковим урахуванням правової оцінки, наданої судом. На виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.
Позивач вважає, що державний виконавець безпідставно закінчив виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки фактичного виконання судового рішення не відбулося. На думку позивача, боржник не виконав рішення суду у спосіб, визначений судовим рішенням, та без урахування наданої судом правової оцінки, натомість висунув додаткові вимоги щодо подання нової заяви, зобов`язання про припинення іноземного громадянства та документа про припинення громадянства Республіки Білорусь, які не передбачені ні судовим рішенням, ні вимогами законодавства.
Позивач зазначає, що сам по собі факт оформлення набуття громадянства України та видачі відповідної довідки не свідчить про належне виконання судового рішення, оскільки повторний розгляд заяви здійснено без урахування правової оцінки, наданої судом. При цьому державний виконавець, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження, не перевірив фактичне виконання рішення суду та обмежився формальним посиланням на повідомлення боржника, що, на переконання позивача, суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
З огляду на викладене позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а також зобов`язати орган державної виконавчої служби поновити виконавче провадження та вжити заходів для фактичного виконання судового рішення.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
У поданому відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти її задоволення та зазначив, що у Овідіопольському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області перебувало на виконанні виконавче провадження №80639678 з примусового виконання виконавчого листа №420/34060/24, виданого Одеським окружним адміністративним судом, яким Овідіопольський відділ ГУ ДМС України в Одеській області зобов`язано повторно розглянути заяву позивачки про набуття громадянства України за територіальним походженням з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Відповідач зазначив, що постановою державного виконавця від 02.04.2026 року відкрито виконавче провадження, а 14.04.2026 року до органу державної виконавчої служби надійшло повідомлення боржника про виконання судового рішення, відповідно до якого 14.11.2025 року Головним управлінням ДМС в Одеській області позивачці оформлено набуття громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», а 09.12.2025 року остання отримала відповідну довідку.
З огляду на отримані відомості державним виконавцем 17.04.2026 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження.
Відповідач вважає, що дії державного виконавця повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником виконано судове рішення шляхом оформлення позивачці набуття громадянства України, а тому підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні. У зв`язку з наведеним просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Третя особа у письмових поясненнях зазначила, що належною третьою особою у справі є Головне управління ДМС України в Одеській області, оскільки Овідіопольський відділ є лише його структурним підрозділом та не має статусу юридичної особи. По суті спору вказала, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі № 420/34060/24 була виконана ще 14.11.2025, тобто до відкриття виконавчого провадження, шляхом повторного розгляду заяви позивачки та оформлення набуття нею громадянства України, а 09.12.2025 позивачка отримала відповідну довідку. На думку третьої особи, подальші вимоги щодо припинення іноземного громадянства та оформлення тимчасового посвідчення громадянина України випливають із положень Закону України «Про громадянство України» та не свідчать про невиконання судового рішення. У зв`язку з цим третя особа вважає, що державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 05.06.2026 року задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Ухвалою суду від 11.06.2026 року (яка занесена до протоколу судового засідання) продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини: Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 15.04.2025 по справі №420/34060/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнив, а саме вирішив: визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в оформленні ОСОБА_1 набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі частини першої статті 8 Закону України “Про громадянство України”; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти рішення про оформлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі частини першої статті 8 Закону України “Про громадянство України”.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року скасовано. Ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними відмов, зобов`язання прийняти рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.10.2024 року про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України “Про громадянство України”. Зобов`язано Овідіопольський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2024 року набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України “Про громадянство України” у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою старшого державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Безносовим Кирилом Анатолійовичем 02.04.2026 року відкрито виконавче провадження № 80639678. 
14.04.2026 року до Відділу надійшов лист від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (Овідіопольський відділ) про виконання рішення Одеського окружного суду 14.11.2025 року Головним Управлінням ДМС в Одеській області ОСОБА_1 оформлено набуття громадянства України відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» (довідка № 5140-000041895).
09.12.2025 року ОСОБА_1 отримала зазначену довідку, про що є відмітка в Журналі одліку заяв (особистий підпис) 
Постановою старшого державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Безносова Кирила Анатолійовича від 17.04.2026 року виконавче провадження № 80639678 закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач вважає, що рішення суду фактично не виконано, оскільки боржником не забезпечено повторного розгляду її заяви з урахуванням правової оцінки, наведеної у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 року у справі №420/34060/24, а тому звернулася до суду з цим адміністративним позовом.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Умови і порядок виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб) та інших виконавчих документів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Як визначено ст.1 Закону України №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно зі статтею 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 3 Закону №1404 визначені рішення, що підлягають примусовому виконанню:
1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
1-1) судові накази;
2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;
3) виконавчих написів нотаріусів;
4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;
5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;
7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;
8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;
9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Сттатею 4 Закону №1404 встановлені вимоги до виконавчих документів.
Так, у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Частиною 4 статті 4 Закону №1404 визначені підстави, за яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Відповідно до ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону.
Згідно пункту 2 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція № 512/5), виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.
Відповідно до п. п. 4, 5 розділу III Інструкції №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Суд встановив, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 року у справі №420/34060/24 Овідіопольський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2024 року про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом правової оцінки.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання зазначеної постанови боржником повторно розглянуто заяву позивача, 14.11.2025 року оформлено набуття ОСОБА_1 громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», про що видано довідку №5140-000041895, яку позивач отримала 09.12.2025 року. Зазначені обставини підтверджуються листом боржника від 14.04.2026 року та не заперечуються сторонами.
Відтак, станом на момент відкриття державним виконавцем виконавчого провадження №80639678 рішення суду вже було виконано.
Доводи позивача зводяться до того, що під час виконання постанови апеляційного суду боржник не врахував повною мірою правову оцінку суду та висунув додаткові вимоги щодо припинення іноземного громадянства, що, на думку позивача, свідчить про невиконання судового рішення.
Суд не може погодитися з такими доводами.
Предметом перевірки у цій справі є правомірність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а не законність чи обґрунтованість дій боржника при виконанні постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 року.
При вирішенні питання про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження державний виконавець перевіряє факт виконання рішення відповідно до змісту виконавчого документа. Водночас державний виконавець не наділений повноваженнями здійснювати повторну оцінку правомірності дій боржника, правильності застосування ним норм матеріального права чи відповідності прийнятого рішення правовим висновкам суду. У разі незгоди із такими діями боржника вони можуть бути предметом самостійного судового оскарження.
Оскільки матеріалами справи підтверджується, що боржником до відкриття виконавчого провадження повторно розглянуто заяву позивача та прийнято рішення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 року, державний виконавець дійшов обґрунтованого висновку про фактичне виконання рішення суду та правомірно застосував пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», закінчивши виконавче провадження.
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідачем, на якого відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок доказування правомірності оскаржуваного рішення, надано належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують правомірність прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.04.2026 року. Натомість доводи позивача не спростовують встановленого факту виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження та не свідчать про протиправність дій державного виконавця.
З огляду на встановлені обставини справи та наявні докази, суд дійшов висновку, що доводи позивача, які були підставою звернення до суду з даним позовом, не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється згідно з приписами статті 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Портова, 2, смт. Овідіополь, Овідіопольський р-н, Одеська область, 67801, код ЄДРПОУ 35038745)за участю третьої особи – Овідіопольського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Берегова, будинок, 9, м. Овідіополь, Одеська область, 67801) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.
Беручи до уваги інтенсивність роботи та об`єктивні умови її здійснення, зокрема перебої електропостачання, тривалість повітряних тривог та підвищеного навантаження, текст рішення складено та підписано суддею 10.07.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К.Василяка

.