П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/25811/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Леміщак Д.М. Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
20 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 15.09.2025 № 918170138158 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з 08.09.2025 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та пунктів 10, 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби період служби в органах внутрішніх справ з 14.06.1985 по 16.12.1998.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком згідно з Законом № 1058-IV.
08.09.2025 позивач звернувся із заявою встановленого зразка про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком згідно з Законом № 1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом України “Про державну службу”
Заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яким 15.09.2025 прийнято рішення № 918170138158 про відмову у перерахунку пенсії, оскільки позивач не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та на день набрання чинності Законом № 889-VIII, тобто на 01.05.2016, не обіймав посаду державної служби.
Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16.09.2025.
Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (зі змінами, далі Закон № 1058-IV).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульоване Законом України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993.
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015, згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями якого втратив чинність Закон України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до положень пункту 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Тобто після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015 та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993вік і страховий стаж.
Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17.
Відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993 (у редакції на час набрання чинності Законом України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
У зв`язку з цим слід зазначити, що пунктом 8 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015 регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
У даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, відповідно до пункту 2 якого, зокрема, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України “Про державну службу”, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.
Частиною сімнадцятою статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993 регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до частини другої статті 46 Закону України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, які діють з 01.05.2016, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка позивача серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 містить наступні записи:
- 14.06.1985 прийнятий на роботу в УМВС України в Житомирській області;
- 16.12.1998 звільнений зі служби в органах внутрішніх справ.
Вказане дублюється довідкою, виданою в грудні 1998 року заступником начальника управління УМВС України в Житомирській області. В довідці докладно розписано на яких посадах перебував позивач за час служби, а саме:
- 14.06.1985 - 15.01.1990 - міліціонер ВДСО при Попільняньському РВ УМВС України в Житомирській області;
- 15.01.1990 - 12.02.1991 - помічник дільничого інспектора міліції відділення дільничих інспекторів міліції Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області;
- 12.02.1991 - 27.11.1992 - дільничий інспектор міліції відділення дільничих інспекторів міліції Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області;
- 27.11.1992 - 31.08.1994 - оперуповноважений відділення карного розшуку Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області;
- 31.08.1994 - 20.04.1996 - старший оперуповноважений відділення карного розшуку Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області;
- 20.04.1996 - 29.03.1997 - начальник відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області;
- 29.03.1997 - 16.12.1998 перший заступник начальника - начальник кримінальної міліції Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що в оскаржуваному рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не зазначило, які періоди було зараховано або не зараховано до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993.
При цьому, відповідач вказав, що відповідно до статті 25 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ підстави для проведення перерахунку відсутні оскільки на 01.05.2016 позивач не обіймав посаду віднесену до відповідних категорій державних службовців, та які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.
Отже, із зазначеного вбачається, що до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993, відповідачем не зараховано періоди роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2016 “Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями” (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку органів внутрішніх справи та державної міграційної служби, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців. Отже, спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.
Як вже зазначено вище, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16.12.1993 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” № 889-VІІІ від 10.12.2015, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Суд зазначає, що період проходження державної служби з 01.02.1999 по 09.12.2015 підтверджуються даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , що відповідачем не заперечується.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що періоди служби позивача в органах внутрішніх справ з 14.06.1985 по 16.12.1998 підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Разом із тим, за умови зарахування вищевказаних періодів до стажу державної служби позивача, такий стаж (враховуючи також підтверджений стаж з 01.02.1999 по 09.12.2015) становитиме більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Матеріалами справи підтверджується, що на дату набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016) позивач мав понад 20 років стажу державної служби. Крім того, станом на дату звернення до відповідача із заявою (08.09.2025) ОСОБА_1 досяг пенсійного віку, мав необхідний страховий стаж, передбачений ст. 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (понад 20 років). Отже, з урахуванням положень пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, ОСОБА_1 має право на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.
З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно виснував, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.09.2025 № 918170138158, яким відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, є протиправним та підлягає скасуванню. Оскільки судом встановлено наявність у позивача всіх необхідних умов для переведення на такий вид пенсії, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати подання заяви.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.