Справа №636/4257/26
Пр. №2-о/621/87/26

РІШЕННЯ
Іменем України

23 липня 2026 року          м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя – Вельможна І.В.,

присяжних – Заярний М.П., Гребенюк О.Є.,

за участю секретаря судового засідання – Лацько А.В.

заявник – ОСОБА_1 ,

представник заявника – адвокат Мельник М.С.,

заінтересована особа 1 – Головне управління національної поліції України в Харківській області, представник заінтересованої особи 1 – Ужвенко О.І.,

заінтересована особа 2 – Зміївський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, представник заінтересованої особи 2 – Рибак Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління національної поліції України в Харківській області, Зміївський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою,

у с т а н о в и в:

27 квітня 2026 адвокат Мельник М. С., в інтересах заявника ОСОБА_1 , через підсистему "Електронний суд", звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: Головне управління Національної поліції України в Харківській області, Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просить: оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце народження: с. Пасіки Зміївського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом України від збройної агресії російської федерації в будівлі Головного управління Національної поліції України в Харківській області, розташованого за адресою: вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, внаслідок ракетного удару.
В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином заявниці ОСОБА_1 .
02 березня 2022 року ОСОБА_2 перебував у будівлі Головного управління Національної поліції в Харківській області, під час ракетного удару по якій та на теперішній час відомостей про його місцеперебування немає, останній вважається безвісти зниклим за особливих обставин.
15 квітня 2026 слідчою в ОВС 2 відділення СВ УСБУ в Харківській області прийнято постанову про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадження №2202222000000406 від 31.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 438 Кримінального кодексу України де містяться докази, що дають обґрунтовані підстави припускати загибель ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у будівлі Головного управління Національної поліції у Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання пов`язаного з захистом України від збройної агресії російської федерації.
Заявник вказала, що оголошення сина померлим необхідно для державної реєстрації його смерті, отримання свідоцтва про смерть з метою оформлення спадщини та отримання передбачених законодавством виплат по втраті годувальника.
Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 11.05.2026 цивільну справу направлено за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області та 01.07.2026 справа надійшла до канцелярії суду.
Автоматизованою системою документообігу суду 06.07.2026 для розгляду справи визначено суддю Вельможну І. В., присяжних Заярного П. М., Гребенюка О. Є.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 липня 2026 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду на 23 липня 2026.

Заявник ОСОБА_1 та її представник Мельник М.С. просили провести розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні вимог наполягали, про що скерували до суду відповідну заяву.

Представник головного управління Національної поліції України в Харківській області Ужвенко О.І., відповідно до заяви від 14.07.2026 просила провести розгляд справи за її відсутності.

Від начальника Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рибак Г., надійшов лист відповідно до якого остання просила проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, проти заяви заперечень не мала, рішення просила прийняти згідно чинного законодавства.

Дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.93)
Так, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з перших днів війни проти України добровільно став на захист держави та її суверенітету, життя і безпеки громадян України та 02 березня 2022 перебував у будівлі Головного управління Національної поліції у Харківській області, під час ракетного удару по ній. На теперішній час відомостей про його місцеперебування немає, вважається зниклим безвісті. (а.с.37)
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 24 травня 2024 за №20240524-1174, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник на території бойових дій (під час воєнних дій). (а.с.34)
Постановою слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області від 15 квітня 2026 надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №22022220000000406 від 31 березня 2022. (а.с.60-61)
Згідно матеріалів досудового розслідування, допитана у якості потерпілої ОСОБА_1 показала, що останній раз виходила на зв`язок із сином ОСОБА_2 об 23:50 годині 01 березня 2022. На наступний день їй стало відомо про перебування сина в адмінбудівлі ГУНП в Харківській області, влучання російської ракети, відсутність тіла при проведенні пошукової операції. (а.с.71-74)
Так, згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_3 у кримінальному провадженні від 24 листопада 2023 останній показав, що як командир РПСПОП «Схід» виконував разом із підрозділом бойові завдання на території м. Харків. 02 березня 2022 відбулося два влучання протикорабельних ракет фугасної дії типу «Калібр» по будівлі ГУНП в Харківській області, розташованої по вул. Жон Мироносиць, б.5 в м. Харків, внаслідок якого загинули військовослужбовці та добровольці, які приєдналися до захисту адмінбудівлі серед яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Останній раз він бачив ОСОБА_2 у будівлі о 07 ранку 02 березня 2022, після влучання ракет його тіла виявлено не було, вважається зниклим безвісти. (а.с.66-67)
Свідок ОСОБА_4 у письмових поясненнях підтвердив факт перебування ОСОБА_2 02 березня 2022 у будівлі ГУНП в Харківській області. ( а.с.
ОСОБА_5 , показав, що 02 березня 2022 ОСОБА_2 виконував бойове завдання щодо оборони України, а саме здійснював функцію візуального спостереження переміщення сил ворога, перебуваючи біля вікна третього поверху адмінбудівлі ГУНП в Харківській області по вул. Жон Мироносиць, 5 в м. Харків під час чого відбувся ракетний удар. Після повного огляду будівлі та збору завалів тіло ОСОБА_2 не знайдено. ( а.с.64-65)
Допитаний у якості свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , надав аналогічні показання, підтвердив факт перебування ОСОБА_2 при виконанні бойового завдання у будівлі по АДРЕСА_2 на час ракетного удару. (а.с.62-63)
Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який на теперішній час продовжено.
Згідно з пунктами. 1, 2 частини 1 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.
Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Частиною 1 статті 46 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно з положеннями частини 2 статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
За приписами частини 3 статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 11 грудня 2024 року по справі №755/11021/22 дійшла висновків, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 Цивільного кодексу України). З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності» (пункти 81 - 85).
Отже, шестимісячний строк, передбачений частиною 2 статті 46 Цивільного кодексу України, належить рахувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.
Тобто, оголошення особи померлою можливе після спливу шести місяців з дня закінчення відповідних воєнних дій (бойових дій), а не воєнного стану.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" (втратив чинність 20 березня 2025); Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані Російською Федерацією, затверджений наказом Мінрозвитку від 28.02.2025 №376 (чинний)  з 24.02.2022 до 15.09.2022м. Харків входив до території активних бойових дій. 16 вересня 2022 і донині Харківська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій.
Отже, з моменту зникнення безвісті ОСОБА_2 під час ракетного удару по будівлі Головного управління Національної поліції в Харківській області (02 березня 2022) та закінчення активних бойових дій у місці його зникнення (15 вересня 2022) станом на час розгляду справи минув шестимісячний строк, передбачений частиною 2 статті 46 Цивільного кодексу України.
Протягом вказаного часу відносно ОСОБА_2 , в тому числі й межах розслідування кримінального провадження №22022220000000406, жодної інформації не встановлено, останній вважається безвісти відсутнім. 
Положеннями статті 306 Цивільного процесуального кодексу України визначено, зокрема, обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії коло заінтересованих осіб, необхідні докази.
Статтею 47 Цивільного кодексу України встановлено правові наслідки оголошення фізичної особи померлою, а саме: правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.
Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).
На цьому також наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.11.2023 у справі № 607/159/23 та №615/129/25 від 29.04.2026.
Водночас частиною другою статті 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, що рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою не є підставою для припинення її розшуку. Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявника та оголошення її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим, - оскільки обставин загибелі останнього (бойове завдання - функція візуального спостереження переміщення сил ворога, перебування біля вікна третього поверху будівлі ГУНП в Харківській області по вул. Жон Мироносиць, 5 в м. Харків під час чого відбувся ракетний удар) та відсутність даних про особу протягом тривалого часу є підставами для можливості зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_2 . 
З моменту події 02 березня 2022 та моменту закінчення активних бойових дій у місці його зникнення - 15 вересня 2022 та до моменту звернення заявника до суду з цією заявою, минуло більше шести місяців.
Оголошення померлим ОСОБА_2 необхідно заявниці з метою державної реєстрації його смерті, прийняття спадщини та отримання передбачних законом виплат.
Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).
Суду не надано жодних належних доказів, які б містили інформацію про відоме місце перебування ОСОБА_2 , у тому числі про те, що він на даний час протиправно позбавлений волі чи перебуває у полоні.
Судом встановлено, що на наразі відсутні відомості про місце перебування ОСОБА_2 та враховуючи, що останній безвісно зник під час виконання ним бойового завдання, пов`язаного із захистом територіальної цілісності та недоторканості України перебуваючи у будівлі, розташованій по АДРЕСА_2 на час ракетного удару за яких завдано руйнувань, його смерть є вірогідною, а отже, суд вбачає підстави вважати його померлим.
З приводу дати смерті, враховуючи положення частини 3 статті 46 Цивільного кодексу України, за якими фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті, суд дійшов висновку, що датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 слід вважати ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У зв`язку з відсутністю медичного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості визначити у судовому рішенні причину його смерті.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до частини 1 статті 309 Цивільного процесуального кодексу України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.
За вимогами частини 2 статті 308 Цивільного процесуального кодексу України, після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Керуючись статтями 46, 47 Цивільного кодексу України, статтями 77, 81, 259, 263 - 265, 268, 305 - 308 Цивільного процесуального кодексу України, суд –
в и р і ш и в: 
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління національної поліції України в Харківській області, Зміївський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою– задовольнити.
Оголосити померлим під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану пов`язаного із захистом Батьківщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Пасіки Зміївського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначивши місце смерті - АДРЕСА_2 , адміністративна будівля Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Згідно із частиною 2 статті 308 Цивільного процесуального кодексу України, після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою направити рішення до Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (відповідного органу місцевого самоврядування) для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 23 липня 2026.

Заявник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
Заінтересована особа 1 – Головне управління Національної поліції України в Харківській області, місцезнаходження: вул. Жон Мироносиць, буд. 13, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ: 40108599.
Заінтересована особа 2 – Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул. Адміністративна, буд. 10, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, код ЄДРПОУ: 0405902.

Головуючий:      І.В. Вельможна

Присяжні: П. М. Заярний

О. Є. Гребенюк