Суддя Маркосян М. В. 

Справа № 644/8236/25 
Провадження № 2/644/1179/26 
23.07.2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року м.Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі
Головуючої судді Маркосян М.В.,
За участю секретаря судового засідання Скорик Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 22416,18 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0.0336 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012 за період з 01.01.2020 по 05.08.2020., стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 17478,60 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0.0336 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 63 10138200:03:040:0012 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021., стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 78 523,04 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0.0336 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 63 10138200:03:040:0012 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021.
В обґрунтування позову зазначає, що за відповідачами у відповідних частках зареєстроване право власності на нерухоме майно – нежитлові приміщення (будівлю) за адресою АДРЕСА_1 . Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012, право користування якою відповідачами у спірний період не було оформлено. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.10.2015 № НВ-6302126612015 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012 складає 0,0336 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 23.02.2005. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки: для будівництва стаціонарного кафе та торгового комплексу та для експлуатації об`єкту. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.09.2025 № 441699420 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 04.12.2015 за Харківською міською радою (інформаційна довідка додається).
Зазначає, що ОСОБА_2 з 11.12.2019 по 05.08.2020, ОСОБА_4 з 06.08.2020 та по теперішній час, ОСОБА_3 з 22.03.2013 та по теперішній час використовують земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012 площею 0,0336 га без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та не сплачували плату за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегли за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки за вказаною адресою, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 118 418,45 грн., зазначену суму позивач просить стягнути з відповідачів в судовому порядку.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 24.09.2026 було відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні.
Представником відповідачки у справу було подано заяву про застосування позовної давності щодо вимог позивача до ОСОБА_2 . 
Від позивача у справу також надані додаткові пояснення, в яких позивач зазначив підстави нарахування розміру орендної плати за відповідними ставками.
Інших заяв, заяв по суті справи, пояснень у справу надано не було.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 02.03.2026 року було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд у справі.
Також, 02.04.2026 у судовому засіданні у справі брала участь представник ОСОБА_2 адвокат Пасмурова І.О., яка підтримала заяву про застосування позовної давності. 
В судове засідання 23.07.2026 сторони не з`явились, позивач, відповідачі були повідомлені про судовий розгляд належним чином, позивач надав у справу заяву про розгляд справи у його відсутність. 
Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не подали заяви про відкладення розгляду справи, не з`явилися у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися, на підставі наявних у справі доказів. Також суд враховує, що справа перебуває у провадженні суду з вересня 2025, для дотримання принципу розумності строків розгляду справи, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності учасників справи, які не з`явилися. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасника, який з`явився у судове засідання , дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.09.2025 № 441696719 по АДРЕСА_1 зареєстровано право власності на: нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 512,5 кв.м з 16.06.2006 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі рішення Третейського суду від 14.03.2006, виконавчого листа виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова від 03.04.2006 справа № 2-802/06; нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1, 3, 4, 5, 14 загальною площею 87,1 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» з 22.03.2013 за ПФ «ГАММА-55» (ЄДРПОУ: 24482251) на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2012, акту приймання-передачі від 12.09.2012, рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2012 справа № 5023/4317/12, ухвали Господарського суду Харківської області від 10.10.2012 справа № 5023/4317/12; на 1/2 частину нежитлових приміщень загальною площею 425,4 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» з 11.12.2019 по 05.08.2020 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.04.2016 справа № 644/482/15-ц, ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.06.2016 справа № 644/482/15-ц, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 29.11.2016 справа № 644/482/15-ц, постанови Верховного суду від 21.06.2018 справа № 644/482/15-ц, ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2019 справа № 644/482/15-ц (копія інформаційної довідки додається).
Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012, право користування якою відповідачами у спірний період не було оформлено.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.10.2015 № НВ-6302126612015 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012 складає 0,0336 га, дата державної реєстрації земельної ділянки – 23.02.2005. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки: для будівництва стаціонарного кафе та торгового комплексу та для експлуатації об`єкту.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.09.2025 № 441699420 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 04.12.2015 за територіальною громадою Харківською міською радою (інформаційна довідка додана до матеріалів справи).
Отже, ОСОБА_2 з 11.12.2019 по 05.08.2020, ОСОБА_1 з 06.08.2020 та по дату подання позовної заяви до суду , а ОСОБА_3 з 22.03.2013 та по дату подання позовної заяви до суду використовують земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012 площею 0,0336 га без виникнення права власності, оренди та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
Крім того, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 02.01.2025 № 47/5/20-40-24-05-06 ОСОБА_3 зареєстрований платником земельного податку за використання земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0336 га. Згідно інтегрованої картки платника податку ОСОБА_3 нараховано зобов`язання з орендної плати та сплачено: за 2019 рік – 39 885,19 грн, за 2020 рік – 39 885,19 грн, за 2021 рік – 43 576,06 грн.
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
Згідно із пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до абзацу 2 підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області. 
Звертаючись до суду із вказаним позовом, Харківська міська рада вказує, що з ОСОБА_2 з 11.12.2019 по 05.08.2020, ОСОБА_1 з 06.08.2020 та по теперішній час, ОСОБА_3 з 22.03.2013 та по теперішній час використовували земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачували, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення та обслуговування належного їм нерухомого майна.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі використовували та продовжують використовувати земельну ділянку, кадастровим номером 6310138200:03:040:0012 площею 0,0336 га для експлуатації та обслуговування нерухомого майна нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 . Разом із цим, договір оренди укладено не було, відповідач користувалась земельною ділянкою без оформлення права користування.
Таким чином, предметом позову у цій справі є стягнення із власників об`єктів нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.
З огляду на викладене, відповідачі як фактичні користувачі земельної ділянки в певний період, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегли у себе кошти, які мали сплатити за користування нею, зобов`язані повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Такий правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20).
Щодо розміру позовних вимог. Визначаючи розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, суд приходить до висновку, що наведений позивачем підтверджується належними доказами та належним чином обґрунтований. 
Харківською міською радою було використано Витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 26.11.2024 № НВ-9954822232024. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за періоди 2020-2025 років не змінювався (оскільки, у м. Харкові з 01.01.2020 діє Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018), однак відбувалась її індексація, що і було враховано Харківською міською радою при здійсненні розрахунку позовних вимог. 
Разом із цим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів спростування відповідачами, наданого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів.
Виходячи із принципів диспозитивності у цивільному процесі та встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовані докази, надані позивачем щодо розміру фактичного користування відповідачами земельною ділянкою у спірний період та про обґрунтованість наведеного позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати від фактичного користування відповідачами указаною земельною ділянкою.
Також, суд враховує пояснення відповідачки щодо застосування позовної давності та зазначає таке. 
ОСОБА_2 використовувала земельну ділянку з 11.12.2019 р. по 05.08.2020 р., а тому позивач просить суд стягнути кошти у розмірі орендної плати саме за період з 11.12.2019р. по 05.08.2020 р.
Представником відповідачки було заявлено клопотання про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за позовною заявою. 
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263, 264 Цивільного кодексу України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме, продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон №540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.
Відтак, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02.04.2020 Законом №540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі №910/18489/20 (провадження №12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023.
Поряд із цим, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон №2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон №2102-IX набрав чинності 17.03.2022.
Надалі Законом України від 08.11.2023 №3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон №3450-ІХ) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.
Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
При цьому суд враховує, що 04.09.2025 в набув чинності Закон України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" від 14.05.2025 №4434-IX, який відновлює перебіг строків позовної давності. З розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу виключено норму, що зупиняла строки на час воєнного стану (пункт 19).
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено спочатку з 20.04.2020 року, а потім від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025 року.
Позовна заява була до суду Харківською міською радою 08.09.2025 тобто після того, як було відновлено перебіг строку позовної давності. 
Згідно зі статтею 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється, зокрема, у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; а, також, у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Як вважає суд, з 30 січня 2024 року по 04 вересня 2025 року перебіг позовної давності зупинявся, строк позовної давності за цей період, який дорівнює 583 дням не враховується в загальний трирічний строк позовної давності, отже, суд вважає, що застосуванню підлягає позовна давність, відносно позовних вимог, трирічний строк за якими сплинув станом на дату подання позову позивачем плюс 583 дні на яких строк позовної давності був зупинений протягом періоду дії воєнного стану. Для позовної заяви Харківської міської ради до ОСОБА_2 вимоги, які заявлені поза межами позовної давності це вимоги, які виникли до 02.02.2021 року. Таким чином, позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 22416,81 грн. за період з 01.01.2020 по 05.08.2020 заявлені після спливу позовної давності, що ж підставою для відмови у позові у цій частині. В іншій частині позов підлягає задоволенню.
Судові витрати позивача, понесені у зв`язу з оплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 0,0336 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 у розмірі 17478,60 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 0,0336 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310138200:03:040:0012 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 у розмірі 78523,04 грн.
В іншій частині в задоволенні позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради судові витрати в розмірі 446,93 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судові витрати в розмірі 2007,86 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Харківська міська рада (місцезнаходження: м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003 код ЄДРПОУ 04059243) 
Відповідачі: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне рішення суду складено 23.07.2026.

Суддя     Марина МАРКОСЯН