Справа № 643/12205/25
Провадження № 2/643/1034/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Харченко А.М.
за участю секретарів – Риндіч О.Б., Пантак В.О.
позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - ОСОБА_6 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
в с т а н о в и в:

24.07.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій просила усунути перешкоди у користуванні належною їй власністю 74/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в житловому будинку по АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрмаковою Н.Я. належить 74/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 73,2 кв.м, в тому числі жилою площею 48,9 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 09.04.2025 за вказаною адресою зареєстровані громадяни: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за вказаною адресою з 2012 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована з 2006 року ніколи не проживали в цьому житловому приміщенні та не проживають до теперішнього часу. Відповідачі та їх неповнолітні діти тривалий час не проживають за місцем реєстрації без поважних причин, що створює для позивача як для власника частини домоволодіння певні перешкоди. Реєстрація відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх дітей у належному позивачу домоволодінні призводить до додаткових витрат по сплаті житлово-комунальних послуг, які розраховуються на кожну зареєстровану особу, що в свою чергу порушує права позивача. Вирішити це питання в добровільному порядку неможливо, оскільки відповідачі тривалий час не проживають в Україні, зв`язку з ними немає. З соціальних мереж позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 має паспорт громадянина Російської Федерації. В зв`язку з відсутністю необхідного обсягу документів, позивачу відмовили зняти із зареєстрованого місця проживання по АДРЕСА_1 відповідачів та їх неповнолітніх дітей. Департамент реєстрації Харківської міської ради посилається на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що право власності на 26/100 цього будинку зареєстровано за іншою особою. Власником 26/100 частин цього житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 . Згоду іншого співвласника позивач також не може отримати. 
Ухвалою суду від 31.07.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, залучено в якості третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Також задоволене клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів та витребувано з Державної прикордонної служби України Інформацію щодо перетинання кордону відповідачами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано з Департаменту реєстрації Харківської міської ради Інформацію щодо реєстрації права власності на 26/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 .
Ухвалою суду від 06.11.2025 витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання кордону відповідачами: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Крім того зазначила, що відповідач ОСОБА_2 20 лютого 2022 року виїхав до Російської Федерації, а з соціальних мереж їй відомо, що відповідач ОСОБА_3 виїхала з неповнолітніми дітьми до США. 
Відповідач ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направила заяву, в якій згодна на зняття з реєстрації її та дітей.
Представник третьої особи – Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Макарійчук А.В., яка діє на підставі виданої довіреності, направила суду клопотання, в якому просила розглянути справу з урахуванням висновку органу опіки та піклування, та за відсутності представника третьої особи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, зокрема через оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Відзив на позовну заяву не надав.
Третя особа – ОСОБА_6 про час та місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомила. Пояснення щодо позову не надала. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрмаковою Н.Я. позивачу ОСОБА_1 належить 74/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 73,2 кв.м, в тому числі жилою площею 48,9 кв.м. 
Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 09.04.2025 за вказаною адресою зареєстровані громадяни: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З матеріалів справи вбачається, що згідно з повідомленням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 04.12.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.02.2022 перетнув державний кордон в районі пункту пропуску КПВВ «Чонгар». 
З відміток в копії закордонного паспорту громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що вона перебуває за кордоном з 09.03.2022.
Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» не виключає можливості використання електронних доказів, які не є електронними документами у розумінні цього Закону, без кваліфікованого електронного підпису, якщо такі докази у сукупності з іншими матеріалами справи дають змогу встановити відповідні обставини.
З наданих позивачем скріншотів вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 2025 року мешкає в м. Корал-Спрінгс, США.
Згідно з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 09.01.2026 у справі 751/4083/24, поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.
При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах».
Аналогічні процесуальні положення закріплені в частині третій статті 100 ЦПК України та пункті 1 частини другої статті 76 ЦПК України.
Отже, якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі.
Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради вважали недоцільним визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.
Отже, виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з цим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою та про оголошення фізичної особи померлою.
Також, не встановлено, що спірну квартиру законний представник з неповнолітніми дітьми залишили вимушено, що їм чинилися перешкоди в користуванні зазначеним житловим приміщенням, що протягом строку не проживання на зазначеній житловій площі ними вживалися будь-які заходи щодо реалізації свого права на користування спірним будинком, зокрема, фактів звернення до правоохоронних органів щодо захисту своїх прав чи інтересів або з позовом про усунення перешкод у користуванні спірним приміщенням (вселення) до суду.
Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачами, судом також не встановлено.
Згідно з ч.2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 242 ЦК України  встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11).
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй власністю 74/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в житловому будинку АДРЕСА_1 . 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй власністю 74/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в житловому будинку АДРЕСА_1 . Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення буде складений протягом п`яти днів.

Суддя Харченко А.М.