ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року
м. Харків
справа № 2018/1787/2012
провадження № 22-ц/818/2248/26 
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Тичкової О.Ю.
суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
за участю секретаря: Риндіч О.Б.
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Шесточенко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2025 року у складі судді Єфіменко Н.В.,
в с т а н о в и в :
У листопаді 2025 року до суду надійшли заяви представника – адвоката Федосенко Н.А. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі 2/2018/1368/2012/09 з виконання рішення Київським районним судом м. Харкова від 02.10.2012. 19.11.2025 ухвалою суду вказані заяви об`єднані.
В обґрунтування поданих заяв заявники посилались на те, що 02.10.2012 Київським районним судом м. Харкова ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_3  на користь матері заявників, - ОСОБА_1 аліменти на утримання заявників. ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач ОСОБА_1 загинула. Оскільки заявники влаштовані до родини та перебувають на утриманні бабусі та дідуся, а ОСОБА_3 не сплачує аліменти за рішенням суду, існують підстави для визнання їх належними стягувачами за виконавчим листом з виконання рішення суду про стягнення аліментів на їх утримання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. 
Замінено сторону у виконавчому листі №2/2018/1368/2012/09 з виконання рішення Київським районним судом м. Харкова від 02.10.2012 у справі №2018/1787/2012 (н/п 2/2018/1368/2012).
Ухвала мотивована тим, що стягувач - мати заявників загинула, аліменти є власністю дітей, а заявники влаштовані у родину ОСОБА_4 , тобто проживають окремо від боржника, рішення суду не виконане, строк пред`явлення виконавчого листа не сплив, а вирішення питання відновлення провадження можливе лише за заявою правонаступника, керуючись найкращими інтересами дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.
Не погоджуючись з ухвалою суду   ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу про заміну сторони скасувати, як незаконну та необґрунтовану та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно встановив обставини у спаві, що призвело до ухвалення помилкового рішення. Без повідомлення батька 13.07.2023 неповнолітня ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 влаштовані у родину бабусі - ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час вирішується питання повернення ОСОБА_3 дітей у справі №644/3275/25. Оскільки аліменти призначались матері на утримання дітей, зі смертю матері зобов`язання платити аліменти на її користь припинились та не можуть бути успадковані. Крім того, враховуючи що після смерті матері, діти фактично проживають з ОСОБА_3 , у суду були відсутні підстави для задоволення заяви. 
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у межах доводів апеляційної скарги та питання що було предметом розгляду в суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.10.2012 рішенням Київського районного суду м. Харкова ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ними повноліття.
Вищезазначене рішення перебувало на виконанні Шевченківського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ, ВП №50053194, №50053558, що підтверджено листом №168844 від 21.10.2025.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загинула, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.09.2022.
27.09.2022 державним виконавцем Шевченківського ВДАС у м. Харкові СМУМЮ виконавчі провадження №50053194, №50053558 закінчені на підставі п.3 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», що підтверджено листом №168844 від 21.10.2025.
13.07.2023 неповнолітня ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 влаштовані у родину своєї баби ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено витягами з наказів №89 і №90 Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Статтею 55 ЦПК України передбачено, що в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з частиною першою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони із спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула з таких правовідносин.
Установлено, що спірні правовідносини виникли щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ними повноліття.
У зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4 , яка є бабусею звернулася до суду в інтересах дитини з заявою про заміну стягувача.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтею 2 ЦПК України однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.
За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У частині другій статті 247 СК України визначено, що встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати.
Згідно з рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.10.2012, що набрало законної сили, аліменти стягнуті з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внаслідок смерті матері дітей, на ім`я якої виплачувалися аліменти, обов`язок ОСОБА_2 , який випливає з цього рішення суду, сплачувати аліменти на дітей не припинився.
Одним із найважливіших правових документів, які стосуються захисту прав дітей, є Конвенція про права дитини, прийнята в 1989 році. Україна також ратифікувала цю Конвенцію, взявши на себе зобов`язання докладати всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).
Оскільки ОСОБА_4 є законним представником дітей, звернулася з цією заявою про заміну сторони виконавчого провадження з метою захисту його законного права на отримання аліментів від батька, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення заяви, оскільки з огляду на цільове призначення аліментів, заміна сторони у виконавчому провадженні відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.
Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 24 липня 2019 року в справі № 686/5377/18, від 10.04.2024 в справі №758/3507/16.
Доводи ОСОБА_3 щодо сплати аліментів, здійснення піклування про дітей та подання позову про їх повернення не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин і не впливають на правильність зроблених висновків.
Водночас можливе подальше задоволення позову про повернення дітей не позбавляє ОСОБА_3 права звернутися до суду із заявою про звільнення від сплати аліментів. Посилання на закінчення виконавчих проваджень як на підставу неможливості заміни сторони у виконавчому документі та відсутність підстав для їх поновлення є безпідставними, з огляду на обов`язок суду забезпечувати контроль за виконанням судового рішення, у тому числі шляхом заміни правонаступника на будь-якій стадії процесу.
Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Шесточенко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий         О.Ю.Тичкова

Судді           О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук