УХВАЛА
14липня 2026 року
м. Київ

справа № 732/1985/25
провадження № 61-8705ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Сердюка В. В.
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2026 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», третя особа - ТОВ «Наука-Незалежна експертиза якості», про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Куліш Ю. А. звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (далі - ТОВ «Гетьманське»), в якому просив:
- розірвати договір оренди землі № 117 від 01 квітня 2015 року (змінений додатковими угодами № 508 від 01 січня 2018 року та б/н від 06 грудня 
2021 року, які є його невід`ємними частинами), предметом якого є земельна ділянка площею 2, 89 га, з кадастровим номером 7421482400:03:000:0373 та припинити речове право на вказану земельну ділянку, а саме право оренди, зареєстроване за ТОВ «Наука-Незалежна експертиза якості», номер запису про інше речове право 10029238;
- стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою, кадастровий номер 7421482400:03:000:0373 
у сумі 12 467, 86 грн із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів та судові витрати.
Ухвалою Городнянського районного суду від 01 грудня 2025 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ «Наука-Незалежна експертиза якості».
Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір оренди землі № 117 від 01 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Гетьманське» (з урахуванням змін, викладених у додаткових угодах 
№ 508 від 01 січня 2018 та б/н від 06 грудня 2021 року, які є його невід`ємними частинами), предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2, 89 га, з кадастровим номером 7421482400:03:000:0373. Стягнуто з ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_1 орендну плату за користування земельною ділянкою 
з кадастровим номером 7421482400:03:000:0373, площею 2, 89 га, за 2023 та 2024 роки у розмірі 12 467, 86 грн із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судового збору.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «Гетьманське» залишено без задоволення. Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2026 року залишено без змін.
29 червня 2026 року через підсистему Електронний суд представник 
ТОВ «Гетьманське» - Яременко А. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2026 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 
2026 року у справі № 732/1985/25.
У касаційній скарзі представник ТОВ «Гетьманське» - Яременко А. В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
За змістом пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
Предметом позову в цій справі є: 
- розірвання договіру оренди землі № 117 від 01 квітня 2015 року, 
площею 2, 89 га, з кадастровим номером 7421482400:03:000:0373, річна орендна плата за користування якою вноситься орендарем у грошовій формі 
в розмірі 6 233, 93 грн;
- стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 12 467, 86 грн.
Таким чином, ціна позову у справі № 732/1985/25 становить 31 169, 65 грн ((6 233, 93 грн х 3) + (12 467, 86 грн) та не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн, 
де 3 328,00 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року).
Враховуючи зазначене вище, рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2026 року та постанова Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2026 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема 
й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з фактичними обставинами справи та оціненими судами попередніх інстанцій доказами, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Крім того, Верховний Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об?єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов?язані із збереженням, примноженням, захистом 
існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України,
тощо.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний
Суд зазначає, що оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.
Аналіз судових рішень у справі та наведені заявником у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника, що підпадає під вимоги підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги категорію справи, ціну та предмет позову, значення справи для сторін і суспільства, а також оцінивши доводи касаційної скарги та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи. 
Відтак, сама по собі незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Верховний Суд, як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої 
статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2026 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», третя особа - ТОВ «Наука-Незалежна експертиза якості»,про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді: О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
В. В. Сердюк