РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року 	справа № 580/3913/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В.А, розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Виликої О.В. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (далі – відповідач 1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Виликої О.В. ( далі відповідач - 2), в якому позивачка просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, про відмову в проведенні реєстраційних дій №83639896 від 07.08.2026;
- зобов`язати Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно об`єкту нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1 на підставі, заяви ОСОБА_1 від 20.02.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2 . 20.02.2026 позивачка звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . 07.03.2016 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, за №83639896 прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, у з в`язку з тим, що після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме те, що державним реєстратором не отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 .
Ухвалою суду від 20.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено строки для подання сторонами заяв по суті.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 залучено до участі в адміністративній справі №580/3913/26 в якості співвідповідача - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Велику О.В. Ухвалено здійснювати спочатку розгляд адміністративної справи №580/3913/26.
Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради відзив на позов не подав.
26.05.2026 на адресу суду Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Велика О.В. надіслала відзив на позов у якому зазначила, що 20.02.2026 року до відділу державної реєстрації речових прав надійшла заява про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , яку подала Чулакова Вікторія Вікторівна, що діяла по довіреності від імені ОСОБА_1 . Разом із заявою було додано нотаріально посвідчену копію договору дарування від 03.10.2002 року, який посвідчений Токмацькою нотаріальною конторою та копію технічного паспорту від 15.10.2002 року. Вказану заяву було залишено без руху та підготовлено і направлено запит до Токмацької міської військової адміністрації з метою отримати відомості про зареєстроване речове право на квартиру. Токмацька міська військова адміністрація листом повідомила, що надати інформацію щодо вказаного об`єкта нерухомого майна не має змоги так як станом на звітну дату усі населені пункти Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області тимчасово окуповані російською федерацією. Враховуючи вищевикладені обставини та те, що чинним законодавством не передбачено винятків щодо застосування вище вказаної норми Закону, нею не було можливості встановити підстави набуття права власності на нерухоме майно, що належить заявнику, відповідачем 07.03.2026 рок прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. Вказане рішення відповідач вважає законним і обґрунтованим, а тому у задоволені позову просить відмовити повністю.
04.06.2026 ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету позову.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову повернуто заявниці.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.
Відповідно до договору дарування від 03.10.2002, посвідченого державним Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною С.О: та заресстрованого в реєстрі за № 3117, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 . 20.02.2026. позивачка звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .
На підтвердження прав на нерухоме майно позивачка надала договір дарування від 03.10.2002 з відміткою про реєстрацію у реєстрі за №3117 та із реєстраційним написом про реєстрацію у Токмацькому бюро технічної інвентаризації від 15.10.2002 №8299; технічний паспорт на квартиру, що підтверджується описом документів, що подаються для отримання адміністративної послуги від 20,02.2026, справа №24110835. 
26.02.2026 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Великою О.В. за №83488377 прийнято рішення про зупинення розгляду заяви позивачки у зв`язку з неотриманням державним реєстратором у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. 
Державним реєстратором прийнято рішення про залишення без руху заяви про державну реєстрацію прав від 26.02.2026 року у відповідності з першим абзацом пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки відомості про зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 відсутні в Реєстрах, що діяли до 2013 року, та направлено запит до Токмацької міської військової адміністрації з метою отримати відомості про зареєстроване речове право на квартиру.
Відповідно до відповіді Токмацької міської військової адміністрації Пологівького району Запорізької області, яка надійшла на електрону адресу 02.03.2026 року, було повідомлено, що повноваження ведення архівів реєстрації права власності на нерухоме майно до 2013 року та приватизації житла по громаді були надані Комунальному підприємству «Абрис» Токмацької міської ради, проте надати інформацію щодо вказаного об`єкта нерухомого майна не має змоги так як станом на звітну дату усі населені пункти Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області тимчасово окуповані російською федерацією, та станом на березень 2022 року паперовий архів не вивозився і розташовується за фактичним місцезнаходженням (на окупованій території Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка 42/74), Токмацька міська військова адміністрація не має доступу до архіву КП «Абрис», тому не має можливості надати запитувану інформацію.
07.03.2026 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Великою О.В. прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням та вважаючи його таким, що порушує матеріальні права, позивач змушена звернутись до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Місто Токмак, Пологівського району Херсонської області є тимчасово окупованою територією Украіни. відповідно до «Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого Наказом від 22.12.2022 року №309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.
Правовий режим на тимчасово окупований території визначається Законом України від 15.04.2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі – Закон № 1207).
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону № 1207, на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України.
Згідно ч. 4 – 6 ст. 11 Закону № 1207 за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.
Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.
На тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон № 1952) державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону № 1952, заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху у випадку неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952 підстави для відмови в державній реєстрації прав після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху.
Відповідно до п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, – на підставі відомостей таких носіїв інформації.
Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності або інших речових прав, похідних від права власності, на підставі відповідних документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на таких носіях інформації, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.
Вирішуючи зазначений спір, суд виходить з наступного:
Законом № 1207 жодних особливостей чи відмінностей у порядку реєстрації права власності на об`єкти нерухомості, які знаходяться на тимчасово окупованій території не передбачено.
Законом № 1952 передбачений обов`язок державного реєстратора про направлення запиту органу, який проводив реєстрації відповідного права до 01.01.2013 року. У цьому випадку, державний реєстратор зазначений обов`язок повністю виконав.
Законом № 1952, не передбачає наслідків у вигляді відмови в проведенні державної реєстрації прав у разі відсутності належної відповіді від органу реєстрації до 01.01.2013 року.
Частина 5 ст. 23 Закону № 1952 надає можливість відмовити у проведенні державної реєстрації прав державному реєстратору саме у разі невиконання заявником вимог про надання відповідних документів. А у цьому випадку, відмова була обумовлена неможливістю підтвердження прав заявника від іншого владного суб`єкта.
Пункт 53 Порядку № 1127 вказує, що в першу чергу наявність права на об`єкти зареєстровані до 01.01.2013 року встановлюється на підставі документа, який посвідчує набуття права власності, і лише, якщо зазначений документ втрачено, реєстрацію права власності можливо провести на підставі відомостей з відповідних реєстрів. З чого можливо зробити висновок, що у разі втрати відомостей з реєстрів, реєстрація права власності можливо провести на підставі оригіналів паперових документів, складених та виданих відповідно до законодавства діючого до 01.01.2013 року.
Законом № 1952 передбачена імперативна норма (ст. 29) щодо проведення реєстрації прав на земельну ділянку, право на яку зареєстровано до 01.01.2013 року, виключно за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Натомість щодо реєстрації права власності на інші об`єкти нерухомості виключно за умови підтвердження цих прав органами, які здійснювали реєстрації цього права до 01.01.2013 року Законом № 1952 не передбачено, що дає підстави для висновку про можливість такої реєстрації за відсутності підтвердження з реєстрів.
Законом № 1952 не було покладено обов`язку на власників об`єктів нерухомості права на які зареєстровані до 01.01.2013 року, провести перереєстрацію цих прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Більш того, ч. 3 ст. 3 Закону № 1952 гарантувала визнання цих прав. За таких обставин, позивачка, не здійснивши перереєстрацію права власності на житловий будинок, діяла правомірно.
Перешкода в отриманні державним реєстратором інформації від органу реєстрації з окупованої територіє є об`єктивно обумовлена, та її усунення жодним чином не залежить від позивачки. Зазначена ситуація не є окремим випадком з ОСОБА_1 а є системною проблемою щодо прав осіб, права власності яких було зареєстровано до 01.01.2013 року, відомості не були внесені до Державного реєстру прав на нерухоме майно, а органи реєстрації та їх архіви залишилися на тимчасово окупованій території.
Разом з тим, Закони № 1952 та № 1207, Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, жодним чином не враховують фактор тимчасової окупації та втрати на цих територіях архівів про реєстрацію речових прав до 01.01.2013 року, залишаючи в цьому питанні правове регулювання мирного часу.
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно як до 01.01.2013 року, так і після 01.01.2013 року, здійснювалася в порядку, визначеному публічною владою. Неспроможність владних суб`єктів зберегти інформацію щодо реєстрації прав власності громадян до 01.01.2013 року, не може бути підставою для обмеження права власності приватної особи. При цьому, фактор військового вторгнення та тимчасової окупації не є єдиною обставиною, яка могла призвести до втрати органом реєстрації відомостей про зареєстровані права до 01.01.2013 року (наприклад пожежа). За таких обставин, оскільки владні суб`єкти не зберегли свої носії інформації про зареєстроване право, є несправедливою ситуація, за якою вони не приймають до уваги наявні у особи носії інформації про її зареєстроване право.
У цьому випадку це нотаріально посвідчена Токмацькою нотаріальною конторою копія договору дарування від 03.10.2002 року з відміткою про реєстрацію у реєстрі за №3117 та із реєстраційним написом про реєстрацію у Токмацькому бюро технічної інвентаризації від 15.10.2002 №8299 та копія технічного паспорту від 15.10.2002 року, відповідно до яких позивачка стала власницею квартири АДРЕСА_2 у відповідності до норм законодавства, чинного на момент оформлення договору дарування нерухомості.
Враховуючи вимоги ЦК України, виключена можливість того, що право власності на квартиру належить інший особі.
Суд враховує, що зазначена ситуація не врахована законодавцем, який не передбачив спеціальних правил реєстрації прав на об`єкти, які залишилися на тимчасово окупованих територіях, а також на сьогодні відсутні правові висновки Верховного Суду.
За таких обставин, суд застосовує правовий принцип тлумачення закону на користь особи. Оскільки цей принцип є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини». На необхідність застосування цього принципу та необхідність звернення до нього у сумнівних ситуаціях, неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема у постанові від 10.01.2024 року у справі №240/4894/23.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій №83639896 від 07.08.2026.
Зобов`язати Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно об`єкту нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1 на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.02.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (вул. Байди-Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18000, код ЄДРПОУ 338764676) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ