ПОСТАНОВА
31 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 2603/4723/12
провадження № 51-2729 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_8 на постанову Київського апеляційного суду від 4 серпня 2026 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, постановою голови Київського апеляційного суду від 4 серпня 2026 року в порядку статті 38 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) ухвалено рішення про відмову в задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 про направлення кримінальної справи з Деснянського районного суду міста Києва до іншого суду в межах юрисдикції Київського апеляційного суду.
У касаційній скарзі потерпілі та представник потерпілого порушують питання про перевірку постанови апеляційного суду в касаційному порядку.
Потерпілі і представник зазначають, що постанова апеляційного суду є незаконною, оскільки їм безпідставно відмовлено в зміні підсудності й неправильно застосовано ст. 38 КПК 1960 року. Зокрема, у постанові вказано, що судовий розгляд справи вже розпочався, хоча підготовче засідання не завершено. Крім того, апеляційним судом проігноровано тривалий розгляд справи впродовж уже 14 років та системні процесуальні порушення, тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 383 КПК 1960 року в касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).
Як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпілі та представник потерпілого порушують питання про скасування постанови апеляційного суду, яка ухвалена в порядку статті 38 КПК 1960 року.
Постанова апеляційного суду про вирішення питання підсудності має процедурний характер, її касаційне оскарження законом не передбачено.
Тому таке судове рішення не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки воно не перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 383 КПК 1960 року, постанова Київського апеляційного суду від 4 серпня 2026 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, тому підстав для витребування справи немає.
Керуючись ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
Відмовити потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та представнику потерпілої ОСОБА_8 у витребуванні кримінальної справи № 2603/4723/12 за їхньою касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 4 серпня 2026 року.
Постанова оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3