Справа № 212/13477/25 
Провадження № 2-п/700/6/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкура С.Д., за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що 17.10.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2478531. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
11.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до Відповідача за кредитним договором №2478531. 
Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2023 до Договору факторингу № 27092024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33880,00 грн., з яких: 10000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 23880,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
Заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 16.03.2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з відповідача заборгованість за договором кредиту №2478531 в сумі 33880 (тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, з яких: 10 000,0 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 880, грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 
Ухвалою від 29.01.2026 заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення задоволено, заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16.03.2026 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Від представника відповідача 16.02.2026 року надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що 17.10.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2478531. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно змісту позовних вимог зазначено, що 11.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право до Відповідача за кредитним договором №2478531.
Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2023 до Договору факторингу № 27092024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33880,00 грн., з яких: 10000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 23880,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується шляхом видачі грошових коштів в гривні на умовах стороковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит , сплатити проценти за користування кредиту та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредитування - 30 днів.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, станом на включно заборгованість відповідача становила 33 880,00 гривень, з яких: - 10 000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 23 880,00 гривень - заборгованість за процентами.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Згідно з викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 правовим висновком, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору, підписаного сторонами, встановлено, що розмір процентів за користування кредитом складає 853, 71 грн.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» надані суду докази щодо укладення договору від 17.10.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2478531 про надання фінансового кредиту, а саме копію вказаного договору, копію Графіку платежів (додаток №1 до Договору), копію паспорту споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом.
Розрахунок заборгованості, що наданий разом з позовною заявою, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже сам по собі не є належними доказом наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит.
Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами зарахування на користь відповідача грошових коштів у сумі 14 300,00 грн на його банківську картку/рахунок, за умовами кредитного договору від 17 жовтня 2021 року №247853.
Виходячи з викладеного позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають у зв`язку за недоведеністю позовних вимог
02.07.2026 року представника позивача надійшла відповідь на відзив, де позивач просив позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без їх участі. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17.10.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2478531. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
11.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право до Відповідача за кредитним договором №2478531. 
Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2023 до Договору факторингу № 27092024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33880,00 грн., з яких: 10000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 23880,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. 
Факт отримання коштів саме відповідачем та відкриття на його ім`я банківського рахунку підтверджується довідкою банку та випискою за договором, згідно з якою відповідач отрмиав на рахунок 17.10.2021 року 14 228 грн. 50 коп.
Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зіст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.)
Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів Україниможе мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).
Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.6 ч.1ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першоюст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У позовній заяві представник позивача просиь стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 33880,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10000,00 грн., нараховані відсотки – 23880,00 грн.
Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості, який долучено до позовної заяви.
При ухваленні рішення, надаючи оцінку обґрунтованості заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28.03.2018р. у справі №444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені ст.625 ЦК України, однак таких позовних вимог заявлено не було.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на дату закінчення строку повернення кредиту 16.11.2021 р. загальна сума основного боргу складає 10000,00 грн. 
Оскільки строк надання кредиту сплинув 16.11.2021 р., подальше нарахування процентів за користування кредитом за порушення строків виконання взятих на себе зобов`язань, в межах дії договору, є неправомірним. Отже, з відповідача належить стягнути проценти від суми позики відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плату за надану позику (кредит) за період з 17.10.2021 по 16.11.2021 в розмірі 5970,00 грн., тобто в межах строку кредитування. 
Таким чином, позовні вимоги «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн., відсотків у розмірі 5970,00 грн., а в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову у розмірі 1427,31 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.526, 530, 549, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13,76, 81, 141, 263, 264, 265, 268,274, 352, 354 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК») заборгованість за договором кредиту №2478531 в сумі 15970 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят ) гривень 00 копійок, з яких: 10 000,0 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 5970,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК») сплачений судовий збір у сумі 1427 (одна тисяча чотириста двадцять сім ) гривень 31 копійка.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій ПІЧКУР