Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/896/26 
Провадження № 2/936/327/2026

04.08.2026     селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Пензештадлер І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в селищі Воловець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
22.06.2026 ТзОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №202220 на суму 13750 гривень зі сплатою відсотків та комісії за користування кредитними коштами. На виконання умов договору, 26.09.2025 первісний кредитор переказав кредитні кошти на платіжну картку відповідача.
10.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №10102025, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №202220 від 26.09.2025. Оскільки, відповідач порушив умови кредитного договору, станом на час пред`явлення даного позову виникла заборгованість у розмірі 26 828, 10 гривні, яка складається з 13020,07 гривень заборгованість по тілу кредиту, 10208,03 гривень заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом; 900 гривень заборгованість по комісії; 2700 гривень -заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 
Проте, позивач не просить стягувати штрафні санкції з відповідача, а лише суму заборгованості в розмірі 24128,10 гривень (заборгованість по тілу кредиту, несплачених відсотків та комісії) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ", а також судові витрати.
24.06.2026 ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача просив розглядати справу без його участі, про що вказав у відповідній заяві.
Відповідач у судове засідання не з`явився, 26.06.2026 через систему "Електронний суд" подав відзив, в якому заперечив проти стягнення наступних сум: 2 750,00 грн комісії за надання кредиту (вважає нікчемною умову в силу позицій ВП ВС 13.07.2022, 05.04.2023); частини відсотків (2 441,11 грн), нарахованих на штучно завищене тіло кредиту 13 750,00 грн замість реального 11 000,00 грн; будь-які додаткові нарахування за період з 13.02.2026 і надалі (закінчення строку кредитування) - у тому числі суми, передбачені ст. 625 ЦК України, з огляду на п. 18 Прикінцевих положень ЦК України на період дії воєнного стану; 900,00 грн «комісії за обслуговування» як прихованої неустойки; 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу як неспівмірних та шаблонних.
Відповідач також ставить під сумнів сам факт належного доведення позивачем видачі кредитних коштів відповідачу первинними банківськими документами.
26.06.2026 судом отримано відповідь на відзив представника позивача, в якому наведена позиція щодо правомірності заявлених позовних вимог, здійснення розрахунку заборгованості у відповідності до умов, узгодженими сторонами під час укладення кредитного договору, безпідставності доводів відповідача, неправильне трактування ним умов кредитного договору та застосування нерелевантної судової практики.
27.06.2026 відповідач надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зауважив, що представник позивача не відповів на всі аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що в сукупності із доводами, викладеними у відзиві є підставою або для відмови у задоволенні позову або у частковому задоволенні позову з виключенням спірних сум кредитної заборгованості, наведеної відповідачем у відповідному власному розрахунку.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 26.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №202220 на суму 13750 гривень зі сплатою відсотків, комісії за користування кредитними коштами. 
Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів кредитодавця розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Зокрема, згідно з Правилами, до укладення Кредитного договору, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті кредитодавця, Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію Позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний Кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом 0a946b35, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами.
У відповідності до п.2.2.1 кредитного договір сума (загальний розмір) кредиту становить 13750.00 грн. (тринадцять тисяч сімсот п?ятдесят грн.00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 11000.00 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 2750.00 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Пунктом 2.3 кредитного договору, передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 350,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. ( п.2.4.кредитного договору)
Згідно з п.2.5. кредитного договору, комісія за надання кредиту складає 2 750,00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 20,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Загальний строк кредитування за цим договором складає 140 днів з 26.09.2025 р. (дата надання кредиту) по 13.02.2026 р. (п. 2.6 кредитного договору). Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів. (п. 2.6.1. кредитного договору).
Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 14819.00 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять грн. 00 коп.). Денна процентна ставка складає : 14819.00 гривень (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять грн. 00 коп.) / 13750.00 грн. (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) / 140 днів * 100% = 0,7698%/день. 
Як визначено п.2.8. кредитного договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 10367,19% річних.
У відповідності до пункту 2.9. 1. кредитного договору, визначено орієнтовну загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 28569.00 грн. (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять грн. 00 коп.).
Відповідач зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів та комісії на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах кредитного договору у строки, передбачені Договором.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Як підтверджується матеріалами справи, кредитний договір №202220 від 26.09.2025 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 0a946b35.
У заявці на отримання кредиту відповідач ОСОБА_1 зазначив номер карти на перерахування кредиту 4731-18XX-XXXX-8880, на яку були перераховані кошти за кредитним договором. Відповідач зустрічного позову про визнання вищезгаданого електронного договору недійсним до суду не подавав, цей електронний договір в судовому порядку недійсним не визнавався (доводи і докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а відтак такий (відповідно до статті 204 ЦК України) є правомірним, а тому підлягає до виконання.
10.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №10102025, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №202220 від 26.09.2025.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Надані суду докази в підсумку підтверджують те, що у порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за користування ними, а також комісію, у зв`язку з чим на користь позивача підлягає стягненню заборгованість згідно з розрахунком в розмірі 24128,10 гривень, що складається з: 13020,07 гривень заборгованість по тілу кредиту, 10208,03 гривень заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом; 900 гривень заборгованість по комісії.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, та відхиляє їх як необґрунтовані, оскільки вони не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Зокрема, твердження відповідача щодо неправомірності нарахування комісії за надання кредиту, завищення розміру тіла кредиту, безпідставності нарахування процентів, неправомірності стягнення комісії за обслуговування кредиту, а також щодо недоведеності факту видачі кредитних коштів спростовуються матеріалами справи, умовами укладеного між сторонами кредитного договору, дослідженими письмовими доказами та наданими позивачем розрахунками, правильність яких відповідачем не спростована.
Суд встановив, що доводи відповідача ґрунтуються на вибірковому та помилковому тлумаченні умов кредитного договору, без урахування його змісту в цілому, фактичних обставин виконання сторонами договірних зобов`язань та положень чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. 
Наведене відповідачем власне трактування умов договору не узгоджується з їх буквальним змістом, не підтверджується матеріалами справи та не може бути покладене судом в основу висновків про відсутність або зменшення заборгованості.
Посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду також не приймаються судом до уваги як підстава для відмови у задоволенні позову, оскільки наведені відповідачем висновки зроблені за інших фактичних обставин справ, тоді як у цій справі встановлено інші фактичні дані, які підтверджуються належними доказами. Саме по собі цитування окремих правових позицій без доведення тотожності фактичних обставин не свідчить про неправильність заявлених позивачем вимог.
Всупереч вимогам статей 12, 13, 76–81 ЦПК України відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, не спростував поданих позивачем доказів, не довів неправильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, а його заперечення фактично зводяться до незгоди з умовами укладеного ним кредитного договору та власного тлумачення його положень, що саме по собі не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що заперечення відповідача є недоведеними, спростовуються дослідженими у справі доказами та не містять обставин, які б свідчили про безпідставність або неправильність заявлених позовних вимог. Відтак зазначені доводи не впливають на правильність висновку суду щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором та обов`язку її погашення у заявленому позивачем розмірі.
Таким чином, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в сумі 2662,40 грн. 
Стосовно вимоги про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, суд зауважує таке.
Згідно з п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16, зокрема зазначив, що на підтвердження витрат на правничу допомогу повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).
Представником позивача зазначено, що витрати на професійну правничу складаються з: вивчення матеріалів справи: 2 год.- 1000,00 грн.; складання адвокатського запиту: 1 год.- 500 грн; складання клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів: 1 год.- 500 грн; складання позовної заяви: 2 год.- 5000,00 грн. На підтвердження суми судових витрат позивачем надано суду Договір №20/01/26-02 від 20.01.2026, Додаткову угоду до нього від 20.04.2026, Акт прийому-передачі наданих послуг від 05.05.2026 до договору наданням правничої допомоги згідно Договору №20/01/26-02 від 20.01.2026, де зазначено опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з детальним описом витрат часу, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд зауважує, що доказів фактичної сплати вказаних витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), позивачем не надано.
Отже, суд констатує, що витрати на професійну правничу допомогу позивачем документально не підтверджені та не доведені, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (код ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за Кредитним договором №202220 від 26.09.2025 року у розмірі 24128,10 гривень, судовий збір в розмірі 2662,40 гривень, а всього- 26 790 (двадцять шість тисяч сімсот дев`яносто) гривень 50 копійок.
У задоволенні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень- відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, код ЄДРПОУ: 43541163;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Софілканич О.А.