Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( з а о ч н е )
Справа №338/787/26
Провадження №2/338/887/26
20 липня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі:  головуючого-судді  Шишка О.А.,
з участю:  секретаря  Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 15491 грн за кредитним договором № 808702034, укладеним 20.12.2024 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 808702034. Договір було укладено в електронній формі із використанням електронного підпису та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 5000 грн. 
Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором. Кредитні кошти надані відповідачу шляхом переказу на його картковий рахунок. Договором визначено термін повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів, однак у вказаний термін відповідач кредитні кошти не повернув, проценти не сплатив у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
24 лютого 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №МВ-ТП/23, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.
На підставі Реєстру прав вимоги №б/н від 24.02.2025 року відповідно до договору факторингу №МВ-ТП/23 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року на суму 10984 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 5000 грн, заборгованості за відсотками – 3234 грн, заборгованості за комісією - 250 грн, заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) – 2500 грн.
04 грудня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №04/1225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс», а позивач ТОВ «Юніт Капітал» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.
На підставі Реєстру прав вимоги № 2 від 04.12.2025 року до договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року на суму 17991 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 5000 грн, заборгованості за відсотками – 10241 грн, заборгованості за комісією - 250 грн, заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) – 2500 грн.
Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погасив, то просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 15491 грн заборгованості, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 5000 грн, заборгованості за відсотками – 10241 грн, а також оплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Представник позивача на розгляд справи не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, не заперечила щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 20.12.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 808702034.
Договір було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом підписання електронним підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором). 
Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальникові кредит у сумі 5000 грн, на наступних умовах: сума кредиту 5000 грн; строк дії договору – 5 років, дисконтиний період - 30 днів з можливістю продовження, % ставка – 0,98 % в день. Позичальник зобов`язався повернути кредит сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором. Кредитні кошти надані відповідачу шляхом переказу на його картковий рахунок. Договором визначено термін повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів, однак у вказаний термін відповідач кредитні кошти не повернув, проценти не сплатив у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
24 лютого 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №МВ-ТП/23, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.
На підставі Реєстру прав вимоги № б/н від 24.02.2025 року відповідно до договору факторингу №МВ-ТП/23 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року на суму 10984 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 5000 грн, заборгованості за відсотками – 3234 грн, заборгованості за комісією - 250 грн, заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) – 2500 грн.
04 грудня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 04/1225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс», а позивач ТОВ «Юніт Капітал» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.
На підставі Реєстру прав вимоги № 2 від 04.12.2025 року до договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року на суму 17991 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 5000 грн, заборгованості за відсотками – 10241 грн, заборгованості за комісією - 250 грн, заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) – 2500 грн.
Відповідно до наданої представником позивача виписки у ОСОБА_1 станом на 18.03.2026 року є заборгованість за кредитним договором № 808702034 від 20.12.2024 року в сумі 17991 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованості за відсотками – 10241 грн, заборгованості за комісією - 250 грн, заборгованості за штрафними санкціями – 2500 грн.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з п.1 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з положеннями пунктів 12-13 ст. 11 цього ж Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копія, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору та договорів факторингу, беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого справа розглядається в межах заявлених особою вимог, зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 808702034 від 20.12.2024 року в розмірі 15491 грн, що складається з: 5000 гривень простроченої заборгованості за кредитом; 10491 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідача, у зв`язку з чим з неї слід стягнути 2662,40 гривень судового збору за подання позовної заяви.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 21.01.2026 року, копію додаткової угоди № 25771518478 до Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 21.01.2026, акту прийому передачі наданих послуг 20.03.2026 року. Із вищевказаних документів видно, що вартість наданих послуг становить 7000 грн.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із того, що відповідно до статей 133, 137, 141 ЦПК України такі витрати підлягають розподілу за умови підтвердження їх фактичного понесення, необхідності та співмірності зі складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи, витраченим часом, ціною позову та значенням справи для сторін. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на правничу допомогу, а повинен перевірити їх реальність, необхідність та розумність, забезпечивши справедливий баланс між правом сторони на компенсацію судових витрат і недопущенням покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря.
У цій справі предметом спору є стягнення 5000 гривень простроченої заборгованості за кредитом та 10491 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.Справа є нескладною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача участі у судових засіданнях не брав, позов та додані документи мають типовий характер для спорів цієї категорії. Заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, на переконання суду, є неспівмірною із характером, складністю спору, обсягом наданих адвокатом послуг і виконаної роботи. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованим та співмірним визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, у сумі 4000,00 грн, яка забезпечує позивачу справедливу компенсацію необхідних витрат і водночас не покладає на відповідача непропорційного фінансового тягаря.
Такий розмір, на думку суду, забезпечує позивачу справедливу компенсацію необхідних витрат, пов`язаних із підготовкою та поданням позову, і водночас не покладає на відповідача непропорційного тягаря.
На підставі наведеного, ст.11, 141, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст. 280-285 ЦПК України, 
в и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 808702034, укладеним 20.12.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , у розмірі 15491 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5000 грн, заборгованості за відсотками – 10491 грн, а також 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу і 2662,40 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий    О. А. Шишко