справа №176/135/26
провадження №2/176/869/26

РІШЕННЯ
Іменем України

16 вересня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Гусейнова К.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2026 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №2112729880977 від 07.05.2021 року у розмірі 67347,78 грн, судових витрат у розмірі 2422,4 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 16000 грн.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 07.05.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2112729880977.
Згідно з п.1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5700 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.
Відповідно до п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік.
Згідно з п.1.4 Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі, зазначеному в пунктах Договору.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5700 грн.
Згідно з п.4.4 Договору підписуючи цей договір із застосуванням процедури підпису, зазначеної у п.4.3 цього Договору, сторони усвідомлюють та підтверджують, що відповідно до ст.639 та ст.1055 ЦК України цей договір укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. 
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договорм.
01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1- 12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №2112729880977.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором №2112729880977.
Станом на день формування позовної заяви загальна заборгованість за Договором №2112729880977 від 07.05.2021 року становить 108880,83 грн, з яких: 
-заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5700,00 грн.;
-заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 103180,83 грн. 
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 67347,78 грн, з яких: 
-Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5700 грн;
-Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 61647,78 грн. 
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2026 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином. Заперечень від представника позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, не надходило. В позовній заяві представник позивача просила розглядати справу без її участі та зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачу ОСОБА_1 , відповідно до вимог ЦПК України, за відомим місцем реєстрації останньої, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. 

21 січня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Левченко І.А. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.
У відзиві представник відповідача просила відмовити позивачу у вимогах про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та зазначила, що розглянувши вимоги позивача ані відповідач, ані його представник не погоджується з вимогами в силу наступного.
По-перше, відповідач заперечує факт укладання/підписання електронного документу - кредитного договору № 2112729880977 від 07.05.2021 року.
Представник відповідача зазначає, що позивач не вказує, яким чином проводилась ідентифікація особи позичальника та чи проводилась вона взагалі, не надає доказів проведення такої ідентифікації, не надає доказів відправлення одноразового ідентифікатора відповідачці, не надає доказів того, що саме відповідач використав ідентифікатор для укладення кредитного договору. Крім того, на думку представника відповідача, неможливо перевірити факт підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем, адже тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів, однак позивачем вони до суду не були надані.
Умовами Правил відкриття кредитної лінії, що є додатком до договору, передбачено зокрема: заповнення заявником заявки на сайті кредитодавця, інформування заявника про прийняте рішення, надсилання одноразового ідентифікатора, надсилання кредитодавцем оферти та ознайомлення з нею заявника, направлення позичальнику підтвердження вчинення (укладання) Договору у формі електронного документа та примірник Договору з додатками до нього у вигляді електронного документу.
В той же час, представник відповідача звертає увагу суду, що у матеріалах справи відсутні: заявка, оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію, про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Позивачем не доведено, що саме відповідач здійснив вхід у систему, отримала код підтвердження, ввела його й прийняла умови договору.
Отже, представник відповідача вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу укладення договору від №2112729880977 від 07.05.2021 року і що воно відбувалось в порядку, визначеному чинним законодавством.
По-друге, представник відповідача звертає увагу суду, що в позовній заяві позивачем зазначено, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2112729880977 від 07.05.2021 року, який підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 108 880,83 грн, з яких: 
-заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5700,00 грн;
-заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 103180,83 грн.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 67347,78 грн, з яких:
- заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5700,00 грн;
- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 61647,78 грн.
Представник відповідача стверджує, що матеріали справи не містять жодного доказу перерахування коштів у розмірі 5700,00 грн на рахунок відповідача (квитанції, платіжного доручення, виписки). До позовної заяви лише додано листа від 04.11.2025 року WayForPay, який надає якісь реквізити, які не ідентифікують особу взагалі.
По-третє, представник відповідача звертає увагу суду, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
В матеріалах справи відсутні докази укладення з відповідачем вказаного вище кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та інформації про належність відповідачу платіжної картки, а також підтвердження зарахування грошових коштів саме на картку відповідача.
По-четверте, представник відповідача звертає увагу суду, що відповідно до п.1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік.Строк кредитування 18 днів.Встановлено стандартну процентну ставку 2,00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту.
Отже, на думку представника відповідача, строк дії Кредитного договору №2112729880977 від 07.05.2021 року закінчився через 18 днів після його укладення.Натомість, всупереч вищевикладеному, заборгованість нарахована відповідачу за період, який перевищує період, встановлений договором.З огляду на вказане, представник відповідача вважає, що позивачем було нараховано відсотки за користування кредитними коштами поза визначений Кредитним договором термін, а отже сума нарахованих відсотків є значно меншою, ніж заявлена позивачем.
По-п`яте, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн, яку підтверджують договором про надання правничої допомоги.
Однак представник відповідача не погоджується із зазначеним розміром та вважає, що сума заявлених позивачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, оскільки адвокат не приймав участі у справі, а також матеріали цієї справи не містять доказів понесення позивачем витрат у розмірі 16000 грн, пов`язаних з її розглядом. 
Таким чином, з врахуванням принципу співмірності, розумності, реальності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, представник відповідача вважає, що стягнення з відповідача розміру витрат на правничу допомогу в сумі 16 000 грн задоволенню не підлягає.
Що стосується понесених витрат на правничу допомогу відповідачем зазначено наступне.
На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано:
-договір про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Левченко І.А. від 16.01.2026 року;
-додаткова угода №1 від 19.01.2026 року до договору надання (правової) правничої допомоги;
-платіжна інструкція про сплату за надання правничої допомоги;
-ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Таким чином, на думку представника відповідача, за надання адвокатом послуг підлягають стягненню з позивача на користь відповідача відшкодуванню витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн.
Крім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що:
01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2112729880977.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2112729880977.
З матеріалів справи вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» нарахувало відсотки за кредитним договором за період з 10.01.2023 по 11.12.2025 - у розмірі 103180,83 грн.
Позивач стягує заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 61647,78 грн. станом на 31.02.2022.
Однак, представник відповідача звертає увагу суду, що позивачем при зверненні до суду не надано виписку по рахунку, що позбавляє можливості відслідкувати рух коштів на рахунку відповідача після відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр».
Крім того, позивачем не надано доказів того, що ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» є фінансовими установами та мають відповідну ліцензію на надання фінансових послуг.

22 січня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Левченко І.А. на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких вона звертає увагу суду на те, що додаткових угод до кредитного договору щодо продовження строку кредитування, позивач суду не надає, а тому нарахування відсотків у визначеному позивачем розмірі є необгрунтованими, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування.
Згідно умов кредитного договору від 07.05.2021 року № 2112729880977, кредит нібито надано відповідачу в сумі 5700 грн., строк кредитування складає 18 днів, а отже нарахування процентів поза межами строку кредитування, тобто після 25.05.2021 року є порушенням умов договору.
Крім того, договором від 07.05.2021 року № 2112729880977 та графіком платежів, а також у паспорті споживчого кредиту (додаток №3 до договору) визначено строк кредитування 18 днів, передбачена загальна сума до повернення за 18 днів.
Таким чином, представник відповідача вважає, що відсотки за умовами договору мають бути нарахованими саме тривалістю 18 днів, все що нараховано після є неправомірним стягненням.
Щодо розміру витрат на правову допомогу 16 000 грн, представник відповідача заперечує, оскільки справа є малозначною, існує багато судової практики в даній категорії спору, а також розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевказане, представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

23 січня 2026 року від представника позивача ТОВ «Коллект Центр» до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.
У відповіді на відзив представник відповідача зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 2112729880977. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти.
Представник позивача стверджує, що укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за Договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених Договором. Позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.
Таким чином вбачається, що укладений кредитний Договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.
Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісним кредитором та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
Щодо перерахування коштів, представник позивача зазначає, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5700,00 грн.Враховуючи, що первісний кредитор не є банком, відповідна операція була здійснена оператором платіжних послуг на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства.
Дана обставина підтверджується листом ТОВ «Елаєнс», відповідно до якого07.05.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 5700,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 . Банк АТ «ОЩАДБАНК».
На думку представника відповідача, твердження відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит.Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили.
Щодо нарахування відсотків, представник позивача зазначає, що небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача не заслуговують на увагу.У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій.
Представник позивача також звертає увагу суду, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору.
Представник позивача наголошує, що на момент укладення кредитного договору відповідач не звертався до кредитора із заявами про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, що свідчить про прийняття та згоду зі всіма умовами такого договору, в тому числі із спірними умовами про продовження строку кредитування.
Пунктом 1.9 договору зазначено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.Таким чином, річний період є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі.
Враховуючи, що договори було укладено 07.05.2021 року, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) закінчився 07.05.2022 року відповідно.
Таким чином, представник позивача звертає увагу суду, що період з 07.05.2021 по 07.05.2022 року є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі.
Відповідно до наданих розрахунків заборгованості, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, зазначеного в Кредитному договорі та в Заяві-анкеті на отримання кредиту. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 32 день -3,64% на день, з 33 по 48 - 5,02% на день, в подальшому - 7,67% на день.При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій.
Отже, представник позивача стверджує, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору.
Також, представник позивача зазначає, що 01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами, укладеними з відповідачем.
Відповідно до п.6.1.4 Договору факторингу права вимоги переходять до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. 
Представник позивача звертає увагу суду, що матеріали справи містять докази сплати грошових коштів клієнтом фактору до Договору факторингу, а також Акт приймання-передачі реєстру боржників та сам реєстр боржників. ТОВ «Коллект Центр» не є стороною договору, а оплата за отримане фінансування не стосується підтвердження факту переходу права вимоги.
У свою чергу, 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, укладеними з відповідачем.
Відповідно до п. 5.2 договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді.Пунктом 7.2 Договору встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору.
Отже відповідно до умов договору, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (п. 5.2 Договору);оплата відступленого права вимоги відбувається із значним відтермінуванням - 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору (п. 7. 2.).
Представник позивача звертає увагу суду, що перехід прав вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі Реєстру Боржників та самим реєстром боржників. Крім того, матеріали справи містять акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджує факт оплати за договором.
Таким чином, представник позивача стверджує, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісних кредиторів до ТОВ «Вердикт Капітал» та, в свою чергу, від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача прав вимоги за кредитними договорами, укладеними з відповідачем.
Щодо наявності ліцензій, представник позивача зазначає, що предметом даного спору є не оскарження договорів, а стягнення заборгованості. Отже, дослідження ліцензій на здійснення відповідної фінансової діяльності не є предметом розгляду даної справи.
Крім того, інформація про небанківські фінансові установи міститься у Комплексній інформаційній системі Національного банку (КІС НБУ).Відповідно до інформації з КІС НБУ ТОВ «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749) була зареєстрована як фінансова компанія та на момент підписання договору факторингу у товариства була наявна ліцензія на надання послуг з факторингу, яка діяла з 30.03.2017 по 20.04.2023 року.Така ліцензія була надана первісному кредитору під час укладення Договору факторингу, про що свідчать відповідні застереження і гарантії, що містяться в договорі. Отже, твердження відповідача, на думку представника позивача, про відсутність ліцензії не заслуговують на увагу.
Аналогічне стосується і ТОВ «Коллект Центр», у якої ліцензія на надання послуг з факторингу була наявна з 18.10.2021 по 29.03.2024 року та первісного кредитора.
Таким чином, оскарження договору відступлення права вимоги не є предметом даного спору та наявність ліцензії не потребує дослідження в рамках даної справи. Разом з тим, у кредиторів були наявні відповідні ліцензії, які є в загальному доступі в КІС НБУ.
Щодо витрат на правову допомогу на користь відповідача, представник позивача вважає, що матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), передачі послуг, докази оплати за надані послуги та взагалі будь-які документи, які підтверджують факт надання правничої допомоги відповідачу.
Представник позивача також звертає особливу увагу, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства.
Таким чином, представник позивача вважає, що витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим, позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача, то відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Представник позивача наголошує, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. 

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 07 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем було укладено Кредитний договір № 2112729880977.
Згідно з п. 1.1 Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до Графіка розрахунків та Паспорта споживчого кредиту (додаток № 3 до Договору) строк кредитування складає 18 днів.
Пунктом 1.4 Договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування у розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше ніж протягом строку повернення кредиту.
Згідно з п. 1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії договору) становить 1 (один) рік.
Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (алфавітно-цифровою послідовністю).
На виконання умов договору первісним кредитором перераховано грошові кошти в розмірі 5700,00 грн на картковий рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ОЩАДБАНК», через оператора платіжних послуг ТОВ «Елаєнс», що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «Елаєнс» від 07.05.2021 року.
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором № 2112729880977 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно з яким право вимоги за кредитним договором № 2112729880977 від 07.05.2021 року, укладеним із ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Коллект Центр», що підтверджується договором, актом приймання-передачі Реєстру боржників та витягом з Реєстру боржників.

Щодо заперечень відповідача про неукладення договору та неотримання кредитних коштів суд зазначає наступне.
Відповідно до статей 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі статтею 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні приписи закріплені у статтях 1047, 1055 ЦК України.
Особливості укладення договорів в електронній формі регулюються Законом України «Про електронну комерцію». Згідно зі статтями 3, 11, 12 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції укласти договір (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Моментом підписання електронного правочину є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Укладаючи договір, відповідач зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, заповнила заявку, вказала свої персональні дані, номер телефону та реквізити платіжної картки, куди замовила зарахування коштів, отримала на зазначений мобільний телефон пароль (одноразовий ідентифікатор) та ввела його для підтвердження акцепту умов кредитного договору.
Презумпція правомірності правочину встановлена статтею 204 ЦК України: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів оскарження чи визнання недійсним кредитного договору відповідачем суду не надано.
Факт перерахування кредитних коштів у сумі 5700,00 грн на банківську картку відповідача підтверджено платіжним документом ТОВ «Елаєнс». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Заперечуючи факт отримання коштів, відповідач не надала суду виписки по власному картковому рахунку в АТ «Ощадбанк» на спростування факту надходження зазначеної суми, хоча мала до неї безперешкодний доступ. За таких обставин, керуючись стандартом вірогідності доказів (ст. 80 ЦПК України), суд визнає факт укладення договору та передання коштів позичальнику доведеним.
Також суд відхиляє доводи сторони відповідача про відсутність у позивача та попереднього кредитора права вимоги, оскільки договори факторингу та відступлення прав вимоги є чинними, підписані уповноваженими особами, скріплені печатками та містять дані про передачу права вимоги саме за кредитним договором ОСОБА_1 . Наявність ліцензій у фінансових компаній перевіряється уповноваженим органом (НБУ) та не є предметом спору у цій справі.
Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо неправомірності нарахування процентів поза межами строку кредитування з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями частин першої статей 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) викладено правовий висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позикодавця захищені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що поняття «строк дії договору» та «строк кредитування» мають різну правову природу. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, однак проценти за користування кредитом як плата за правомірне користування чужими коштами можуть нараховуватися виключно в межах встановленого строку кредитування. Після спливу строку кредитування користування коштами перестає бути правомірним.
Аналогічні висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 756/1586/17, від 14.02.2024 у справі № 947/23885/21.
Як вбачається зі змісту Кредитного договору № 2112729880977 від 07.05.2021 року, Графіка платежів та Паспорта споживчого кредиту, строк кредитування становить 18 днів. Тобто строк правомірного користування позичальником кредитними коштами сплинув 25 травня 2021 року.
Додаткових угод про продовження строку кредитування чи реструктуризацію заборгованості матеріали справи не містять і позивачем не надано.
Отже, кредитодавець мав право на нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 2,00% на день виключно за період з 07.05.2021 року по 25.05.2021 року (18 днів).
За вказаний період розмір процентів становить:
5700,00 грн ? 2 % ? 18 днів = 2052,00 грн.
Нарахування позивачем процентів за користування кредитом після 25 травня 2021 року (зокрема за прогресивними процентними ставками 3,64%, 5,02% та 7,67% на день за весь період по 11.12.2025 року) відбулося поза межами встановленого договором строку кредитування, що прямо суперечить вимогам статей 1048, 1054 ЦК України та обов`язковим правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду. 
Вимог про стягнення передбачених статтею 625 ЦК України 3% річних чи інфляційних втрат позивачем у межах даного позову не заявлялося.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі 7752,00 грн, що складається з:
- заборгованості за тілом кредиту в сумі 5700,00 грн;
- процентів за користування кредитом у межах встановленого договором строку кредитування (18 днів) у сумі 2052,00 грн.
В іншій частині позовних вимог про стягнення процентів у розмірі 59 595,78 грн (61647,78 грн – 2052,00 грн) слід відмовити як у безпідставно нарахованих.
Щодо розподілу судових витрат:
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості на загальну суму 67 347,78 грн, сплативши судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Судом позовні вимоги задоволено на суму 7752,00 грн, що становить 11,51% від заявленої ціни позову.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційна сума судового збору в розмірі 278 (двісті сімдесят вісім) гривень 82 копійки (2422,40 грн ? 11,51%). Решта судового збору покладається на позивача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу:
Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеного з АО «Лігал Ассістанс». 
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заявила заперечення проти розміру витрат позивача на правничу допомогу, зазначивши про їх очевидну неспівмірність зі складністю справи, незначним обсягом виконаної роботи та малозначністю спору.
Відповідно до частин 3–5 статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову. У разі недотримання вимог співмірності суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Враховуючи, що справа є малозначною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовна заява є типовою для даної категорії спорів, а представник позивача участі в засіданнях не брав, суд вважає розумним і співмірним загальний розмір витрат на правову допомогу позивача в сумі 3000,00 грн. 
Водночас відповідач ОСОБА_1 також заявила вимогу про відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. На підтвердження понесених витрат надано договір про надання правничої допомоги від 16.01.2026 року, додаткову угоду № 1 від 19.01.2026 року, платіжну інструкцію від 19.01.2026 року про сплату 3500,00 грн, ордер адвоката Левченко І.А. 
Представник позивача у відповіді на відзив заперечував проти стягнення витрат відповідача.
Проте, оскільки у задоволенні 88,49% вимог позивача відмовлено, а доводи відзиву відповідача щодо нарахування процентів поза межами строку кредитування були повністю підтримані судом, відповідач відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України має право на компенсацію понесених судових витрат пропорційно частині позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.
Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3097 (три тисячі дев`яносто сім) гривень 15 копійок (3500,00 грн ? 88,49%).
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76–82, 89, 137, 141, 258, 259, 263–265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд —

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306) заборгованість за Договором № 2112729880977 від 07 травня 2021 року в загальному розмірі 7752 (сім тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні 00 копійок, з яких:
- 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту;
- 2052 (дві тисячі п`ятдесят дві) гривні 00 копійок – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати по сплаті судового збору у розмірі 278 (двісті сімдесят вісім) гривень 82 копійки та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про стягнення процентів у розмірі 59 595 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 78 копійок – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3097 (три тисячі дев`яносто сім) гривень 15 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду 
Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ