ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33354/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
секретар Перетятько К.С.
за участі представників позивача Кисельова А.В., Яценка О.О. 
представника відповідача Пашко Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року (суддя Рябчук О.С., повне судове рішення складено 12 березня 2026 року) в справі № 160/33354/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09 жовтня 2025 року:
№0561210704 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 1 582 315,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 1 329 554 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 252 761,50 грн, 
№0561190704 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 8 989 257,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 7 191 406,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 797 851,50 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт звертає увагу про невстановлення судом фактичних обставин справи, не дослідження наданих доказів, у тому числі первинних документів на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій.
Судом першої інстанції не установлено зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання робіт (послуг), обсяги і зміст, мету придбання, не оцінено докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.
В періоді, що перевірявся контрагенти, позивача ТОВ «МАЛТЕРС ГРУП», ТОВ «ШЕРІДАНС ГРУП», ТзОВ «ПЛАСТАГРУП», ТОВ «ТРАСТКОРПОРЕЙТ» та ТОВ «ВАТЕРБРІК» були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, жодних застережень стосовно співпраці із описаними вище контрагентами реєстр не містив. Алогічно, на час здійснення господарських операцій вказані контрагенти мали діючі свідоцтва платників ПДВ, всі виписані ними податкові накладні своєчасно зареєстровані в ЄРПН. 
Надані як в процесі перевірки, так і в ході судового розгляду первинні документи у повній мірі розкривають зміст господарських операцій, а тому посилання суду першої інстанції, що подані позивачем документи не дозволяють встановити реальність виконання вказаних операцій та факт їх використання у господарській діяльності позивача, є помилковими. Податкові накладні як по господарських операціям з придбання позивачем товарів та отримання робіт, послуг зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, аналогічно були зареєстровані, як і податкові накладні щодо реалізованих позивачем готових виробів. 
Стосовно віднесення позивачем послуг з розробки програмного забезпечення до витрат на збут, вважає, що суд першої інстанції помилково підтримав позицію ДПС щодо операцій з ТОВ «БРАВЕН-ТОРГ» та ФОП ОСОБА_1 , стверджуючи, що витрати на ПЗ мали бути капіталізовані як нематеріальні активи. Оскільки позивач не мав у штаті відповідних ІТ-фахівців, залучення субпідрядників було виробничою необхідністю, погодженою іноземним замовником. Також, вищевказане програмне забезпечення розроблялося не для власного використання позивачем, а для інтеграції у складне обладнання - шафи автоматичного управління, виготовлені на замовлення нерезидента Limited liability company VEGA PLUS US. Згідно з розділом 6 Технічних вимог до контрактів №24/09-09-1 та №24/08-01-1 встановлення конкретного ПЗ було невід`ємною умовою замовника. Оскільки програмне забезпечення було передане замовнику разом із товаром, воно є частиною собівартості реалізованої продукції (або витратами на збут), а не активом позивача, що приносить йому майбутні вигоди в розумінні П(С)БО 8. В матеріалах справи містяться тристоронні протоколи випробувань ПЗ, підписані представниками позивача, замовника та субпідрядників, проте судом першої інстанції ці докази проігноровано. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні, залишити рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.07.2025 р. Головним управлінням ДПС в Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОЦЕС КОНТРОЛ” з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2025 р., з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
За результатами перевірки складено акт від 22.08.2025 № 3660/04-36-07-04/41253927.
Перевіркою встановлено, зокрема, наступні порушення, допущені Товариством з обмеженою відповідальністю “ПРОЦЕС КОНТРОЛ”:
- пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено суми податку на прибуток на загальну суму 1 329 554 грн. в т.ч. за 2018 рік на 118 215 грн., за 2019 рік на суму 237 757 грн., за 2020 рік на суму 318 508грн., 1 кв. 2025 на суму 655 074 грн.;
- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого підприємством занижено суми податку на додану вартість на загальну суму 7 191 406 грн. в т.ч. за грудень 2018 на суму 280 987 грн., за квітень 2019 на суму 151 667 грн., за листопад 2019 на суму 69 214 грн., грудень 2019 на суму 279 741 грн., січень 2020 на суму 160 474 грн., лютий 2020 на суму 31 631 грн., квітень 2020 на суму 15 203 грн., за липень 2020 на суму 327 790 грн., за вересень 2020 на суму 26 108 грн., за грудень 2020 в сумі 734 545 грн., за грудень 2021 в сумі 323 211 грн., за грудень 2022 в сумі 202 154 грн., за грудень 2023 в сумі 2 415 815 грн., за грудень 2024 в сумі 1 128 146 грн., за березень 2025 в сумі 1044 720 грн.
На підставі акту перевірки від 22.08.2025 № 3660/04-36-07-04/41253927 Головним управлінням ДПС в Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення №0561210704, №0561190704 від 09.10.2025 р.
Судом першої інстанції також установлено, що за перевіряємий період Товариство з обмеженою відповідальністю “ПРОЦЕС КОНТРОЛ” мало господарські взаємовідносини з контрагентами ТОВ “МАЛТЕРС ГРУП”, ТОВ “ШЕРІДАНС ГРУП”, ТОВ “ПЛАСТАГРУП”, ТОВ “ТРАСТКОРПОРЕЙТ” та ТОВ “ВАТЕРБРІК”.
Порушення податкового законодавства з боку позивача, зазначені податковим органом в акті перевірки, за своєю сутністю зводяться до неможливості підтвердити господарські операції позивача з вказаними в акті перевірки контрагентами. Тобто, сутність порушення податкового законодавства на думку податкового органу полягає в тому, що товари, зазначені в первинних документах були придбані та використані в господарській діяльності позивача, але ці товари були придбані не у тих контрагентів, які зазначені в первинних документах та саме в цьому і полягає дефектність цих первинних документів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з ненадання позивачем достатніх обґрунтувань та доказів реального постачання товарів, виконання робіт зазначеними в акті перевірки контрагентами, а також не спростування доводів податкового органу стосовно відсутності у контрагентів необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності в обсягах задекларованих показників.
Суд визнає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Процес контрол» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2025 року з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДПС, правильності обчислення, повнотою та своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством, дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 22 серпня 2025 року № 3660/04-36-07-04/41253927.
Перевіркою, зокрема, встановлено наступні порушення:
- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суми податку на прибуток на загальну суму 1 329 554 грн, в тому числі за 2018 рік на 118 215 грн, за 2019 рік на суму 237 757 грн, за 2020 рік на суму 318 508 грн, за 1 квартал 2025 року на суму 655 074 грн;
- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суми податку на додану вартість на загальну суму 7 191 406 грн, в тому числі за грудень 2018 року на суму 280 987 грн, за квітень 2019 року на суму 151 667 грн, за листопад 2019 року на суму 69 214 грн, за грудень 2019 року на суму 279 741 грн, за січень 2020 року на суму 160 474 грн, за лютий 2020 року на суму 31 631 грн, за квітень 2020 року на суму 15 203 грн, за липень 2020 року на суму 327 790 грн, за вересень 2020 року на суму 26 108 грн, за грудень 2020 року в сумі 734 545 грн, за грудень 2021 року в сумі 323 211 грн, за грудень 2022 року в сумі 202 154 грн, за грудень 2023 року в сумі 2 415 815 грн, за грудень 2024 року в сумі 1 128 146 грн, за березень 2025 року на суму 1044 720 грн.
На підставі наведеного акту перевірки ГУ ДПС 09 жовтня 2025 року прийняті податкові повідомлення-рішення:
№0561210704 про збільшення ТОВ «Процес контроль» суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 1 582 315,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 1 329 554 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 252 761,50 грн, 
№0561190704 про збільшення ТОВ «Процес контрол» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 8 989 257,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 7 191 406,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 797 851,50 грн.
Підставою збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість є, зокрема, висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій ТОВ «Процес контрол» з придбання товарів/послуг у наступних контрагентів: ТОВ «Малтерс Груп», ТОВ Шеріданс Груп», ТОВ «Пластагруп», ТОВ «Трасткорпорейт», ТОВ «Ватербрік».
Судом встановлено, що між ТОВ «Малтерс Груп» як постачальником та ТОВ «Процес контрол» як покупцем укладено договір від 24 червня 2020 року №20-2406-1, за умовами якого позивачем у липні 2020 року придбано обладнання (контролер тиску HS-10, насос занурювальний WQD-C-13-18-2.5, витратомір WEF-01, контролер тиску HS-15, контролер тиску DSK-1.1, контролер тиску DSK-2.2, контролер тиску SKR-6, контролер тиску SKD-1 Auto, контролер тиску SKD-2А, реле тиску механічне SK-8, реле тиску механічне SK-2, female, реле тиску SK-6C).
Постачання товару відбувалось на підставі видаткових накладних від 08 липня 2020 року №№ ПК-01, ПК-02, ПК-03.
Позивачем проведена оплата за придбаний товар.
Товар використано позивачем у виготовленні шафи управління процесами частоти VLT AD kW, який реалізовано ТОВ «Далгакиран Компресор Україна».
Між ТОВ «Шеріданс Груп» як постачальником та ТОВ «Процес контрол» як покупцем укладено договір від 15 квітня 2019 року №15/04-19, за умовами якого придбано обладнання (панель оператора Wienview ТК6071iQ, пристрій плавного пуску MCD 100-007, перетворювач частоти ACS550-01-087A-4, панель оператора OP320A, контролер FX3U-24MT6AD20A, контролер LE3U-32MT, перетворювач частоти ACS550-01-059A-4, перетворювач частоти ACS550-01-072A-4, перетворювач частоти ACS550-01-157A-4).
Постачання товару відбувалось на підставі видаткових накладних №577 від 19 квітня 2019 року, №573 від 17 вересня 2019 року, №578 від 20 квітня 2019 року, №575 від 18 квітня 2019 року.
Позивачем проведена оплата за придбаний товар.
Товар використано позивачем у виготовленні шафи управління процесами з частоти 301 75/900 kW, який реалізовано «Далгакиран Компресор Україна».
ТОВ «Процес контрол» придбано у ТОВ «Ватербрік» обладнання (шафа комплектна для перетворювача частоти 75/90 кВт, волочильний стан прямоточного тиску ВСП-350/8, шафа комплектна для перетворювача частоти 160/200 кВт, ACS550-01-125A-4 перетворювач частоти ACS550 55кВт 380В) на підставі видаткових накладних №82 від 17 грудня 2018 року, №48 від 06 грудня 2018 року, №464 від 19 грудня 2018 року.
Позивачем проведена оплата за придбаний товар, в тому числі й за договором про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор ТОВ «Ватербрік» передав право вимоги до ТОВ «Процес контрол» ТОВ «Скрол Буд» (договір від 28 грудня 2018 року №28/12-18.
Товар використано позивачем у модернізації та виготовленні готових комплексів систем керування за замовленням ТОВ «Далгакиран компресор Україна» та ПП «Пневмоагрегат». 
ТОВ «Процес контрол» придбано у ТОВ «Пластагруп» обладнання (перетворювач частоти NZE0022T2B для однофазних моторів (1-фазне живлення ~ 220В, потужність 1.2 кВт), перетворювач частоти NZVO150A/0185PT4B (3-фазне живлення ~380В, потужність – 15/18,5 кВт), перетворювач частоти PI130 0R7G1 (1-фазне живлення ~ 220В, потужність – 0,75 кВт), перетворювач частоти PI130 0R7G3Z (3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 0,75 кВт), перетворювач частоти PI150 0R7G3 (3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 0,75 кВт), перетворювач частоти PI150 0R5G3 (3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 1,5 кВт), перетворювач частоти PI150 2R2G3 (3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 2,2 кВт), перетворювач частоти PI150 5R5G3Z (3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 5,5 кВт), перетворювач частоти PI150 5R5G3Z (3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 5,5 кВт з гальмівним модулем), перетворювач частоти PI500 055G3(3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 5,5 кВт), перетворювач частоти PI500 055G3(3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 11 кВт), пристрій плавного пуску PR5300 045G3 (3-фазне живлення ~ 380В, потужність – 45 кВт), перетворювачі частоти (в асортименті) – 6 позицій, гальмівні резистори в асортименті – 2 позиції, мережевий дросель в асортименті – 3 позиції, моторний дросель в асортименті – 3 позиції, перетворювачі частоти (в асортименті) – 9 позицій, мережевий дросель в асортименті – 3 позиції, перетворювачі частоти (в асортименті) – 7 позицій, пристрій плавного пуску (в асортименті) - 3 позиції, гальмівний модуль РВ200-100-3 для перетворювачів частоти 75кВт (струм 100А), гальмівний резистор (в асортименті) - 5 позицій, моторний дросель OCL-0030-0M23-0.4SC (трьохфазний ~ 380 В, 30А, 0,23 мГн), перетворювачі частоти (в асортименті) – 11 позицій, пристрій плавного пуску PR5300 045G3 (3-фазне живлення, 380В, потужність – 45кВт), перетворювачі частоти (в асортименті) – 13 позицій, контролер Siemens S7-315-2DP, картка пам`яті до S7-315-2DP, кабель Profibus, однофазне твердотільне реле SSR-40DD 40A DC-DC, 
блок гальмівних резисторів (в асортименті) – 3 позиції, гальмівний модуль РВ200-100-3 для перетворювачів частоти 75кВт (струм 100А), гальмівний резистор (в асортименті) - 4 позиції, мережевий дросель АCL-0010-1M40-0.4SC (трьохфазний ~ 380 В, 10А, 1,4 мГн), гальмівний резистор (в асортименті) - 4 позиції, мережевий фільтр RFI4C150N55(3-фазне живлення, 380 В, потужність – 55-75кВт, струм – 150 А)).
Придбання товару відбулось на підставі видаткових накладних: №672 від 16 липня 2020 року, №230 від 04 серпня 2020 року, №227 від 04 серпня 2020 року, № 115 від 02 липня 2020 року, №112 від 01 липня 2020 року, №671 від 16 липня 2020 року, №672 від 16 липня 2020 року, №30 від 02 липня 2020 року, №229 від 04 серпня 2020 року, № 503 від 02 липня 2020 року, №113 від 02 липня 2020 року.
Товар використано позивачем у виготовленні електротехнічного обладнання і шаф управління, які в подальшому реалізовані ПП «Путник», ТОВ «Ведевперед», ТОВ «Краяни», ТОВ «ТБ «Енергоальянс», ТОВ «ЮМЛЗ», ТОВ «Ампер Сервіс», ТОВ «НВП Істок», ТОВ «Запоріжкранзавод», ТОВ «Гидротехнобур», ТОВ «Профіт-Альянс», ТОВ «Айташ», ТОВ «Південний механо-ливарний завод», ТОВ «Аква Спектр», ФГ «Лім», ТОВ «Айвент Технолоджі», ТОВ «Пещерін Фуд Процесінг», ТОВ «Євроклімат Україна», ТОВ «Клей Адгейзив Машинері», ТОВ «Інвейв», ТОВ «Прилуки-Гарантбуд», ТОВ «Завод Стеко», ТОВ «Югов-Проект», ТОВ «Трак», ТБ «Санітарний щит України».
ТОВ «Процес контрол» придбано у ТОВ «Транскорпорейт» товар: бетон марки М-450, кріплення металевої опори до анкера (50 шт), ACS550-01-038A-4 перетворювач частоти ACS550 18.5 кВт 3-ф/380, ACS550-01-195A-4 перетворювач частоти ACS550 110 кВт 3-ф/380, ACS550-01-180A-4 перетворювач частоти ACS550 90 кВт 3-ф/380, контролер FX3U- «Фоліант Метиз14MT6AD2DA.
Придбання товару відбувалось на підставі видаткових накладних: №155 від 12 листопада 2019 року, №7 від 06 грудня 2019 року, №19 від 05 грудня 2019 року, №18 від 05 грудня 2019 року, №156 від 15 листопада 2019 року. 
Товар використано позивачем у виготовленні готових шаф автоматичного управління, які реалізовані, зокрема, ТОВ «ЛВТ Інжиніринг», ТОВ «Енерго-будівельна компанія» та ТОВ «Фоліант Метиз». 
Суд зауважує, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено оприбуткування придбаного товару, передачу у виробництво, а також реалізацію готової продукції. 
Також контролюючим органом зроблено висновок про необґрунтованість віднесення позивачем послуг з розробки програмного забезпечення до витрат на збут.
За позицією відповідача позивачем неправильно віднесено операції з придбання послуг з розроблення програмного забезпечення, які надані ТОВ «Процес контрол» контрагентами ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 , до витрат на збут, такі витрати мають бути віднесені до витрат на придбання нематеріальних активів, що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, такі витрати є капітальними, оскільки збільшують первісну вартість основних засобів.
Так, в акті перевірки вказано, що в ході перевірки встановлено взаємовідносини з ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 з придбання послуг розробки програмного забезпечення на загальну суму 3 639 303 грн.
Вказана сума віднесена до складу витрат в 1 кварталі 2025 року та відображена проводками Дт91-Кт631 - 3 639 303 грн, Дт901-Кт 231 в сумі 3 639 303 грн, Дт79-Кт901 в сумі 3 639 303 грн.
В податковому обліку відповідні операції з ремонту обладнання господарським способом віднесені до складу витрат на збут рядок 2050 Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), що вплинуло на фінансовий результат до оподаткування за 1 квартал 2025 рік в сумі 3 639 303 грн.
Аналізом наданих до перевірки первинних документів та суті господарських операцій встановлено, що зазначені господарські операції, які обліковувались підприємством як операції з придбання нематеріальних активів, що використовуються у виробничій діяльності підприємства, у зв`язку з наступним.
Вартість поліпшень накопичується на субрахунку 153 «Придбання (виготовлення) інших необоротних матеріальних активів», а при введенні об`єкта в експлуатацію відображається на субрахунку 117 «Інші необоротні матеріальні активи» й амортизується за правилами п. 27 П(С)БО 7. Тобто до витрат вартість придбання нематеріальних активів у вигляді нарахування амортизації на вартість такого придбання.
На думку контролюючого органу, витрати на придбання нематеріальних активів, що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта, вважаються капітальним і збільшують первісну вартість основних засобів.
Вартість придбання нематеріальних активів, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. 
Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.
Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою з амортизованою частиною (компонентом) основних засобів.
Вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів.
Тобто за позицією контролюючого органу вартість проведеного капітального ремонту ТОВ «Процес контрол» повинно бути відображено в бухгалтерському обліку наступним записом: Дт 15 Кт 631 – 3 639 303 грн, Дт 117 Кт 15 – 3 639 303 грн.
Судом встановлено, що між ТОВ «Процес контрол» та Limited liability company VEGA PLUS US укладено контракти на виготовлення шаф управління, невід`ємною умовою яких є технічні вимоги, які містять визначення, яке саме програмне забезпечення має бути встановлено до вищевказаних шаф (розділ 6 Технічних вимог).
З метою виконання зобов`язань за цими контрактами позивачем залучено до розроблення програмного забезпечення підрядників ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 .
Залучення підрядників із замовником Limited liability company VEGA PLUS US, що підтверджено листами замовника.
Судом встановлено, що на підставі договорів від 21 листопада 2024 року №24-1121/1, від 20 листопада 2024 року №24-1120/1, від 21 листопада 2024 року №24-1121/2 ТОВ «Бравен-Торг» надано ТОВ «Процес контрол» послуги із розроблення програмного забезпечення.
Фактичне надання послуг підтверджено актам надання послуг від №0110-2 від 10 січня 2025 року, №0110-1 від 10 січня 2025 року, №0110-3 від 10 січня 2025 року.
Позивачем оплачено надані послуги на підставі рахунків №1021-2 від 21 листопада 2024 року, №1021-1 від 21 листопада 2024 року, №10120-1 від 20 листопада 2024 року платіжними інструкціями №3305 від 20 грудня 2024 року, №3303 від 20 грудня 2024 року, №3302 від 19 грудня 2024 року, №3301 від 19 грудня 2024 року, №3296 від 18 грудня 2024 року, №3295 від 18 грудня 2024 року, №3294 від 17 грудня 2024 року, №3293 від 17 грудня 2024 року.
На підставі договорів від №24-1115/1 від 15 листопада 2024 року №24-1115/3 та від 15 листопада 2024 року ФОП ОСОБА_1 надано ТОВ «Процес контрол» послуги із розроблення програмного забезпечення.
Фактичне надання послуг підтверджено актам надання послуг від 10 січня 2025 року №0110-1, №0110-2, №0110-3.
Позивачем оплачено надані послуги на підставі рахунків від 15 листопада 2024 року №1115-1, №1115-2, №1115-3 платіжними інструкціями №3330 від 30 грудня 2024 року, №3326 від 27 грудня 2024 року, №3320 від 26 грудня 2024 року, №3316 від 25 грудня 2024 року, №3280 від 30 грудня 2024 року, №3272 від 12 грудня 2024 року.
Протоколами випробувань програмного забезпечення, складеними ТОВ «Процес контрол», замовником Limited liability company VEGA PLUS US та субпідрядниками ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 підтверджено фактичне виконання субпідрядниками умов договорів та фактичне надання позивачу послуг з розроблення програмного забезпечення.
Видами діяльності ТОВ «Процес контрол» за КВЕД є: 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення (основний); 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткованням.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності на час виникнення спірних правовідносин визначало Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджене наказом Міністерства фінансів України 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248 (далі – П(С)БО 16).
Відповідно до пунктів 5-7 П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Згідно з пунктом 9 П(С)БО 16 не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.
Пунктом 6 П(С)БО 16 передбачено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Тобто, підставою для відображення (нарахування) витрат в бухгалтерському обліку є факт понесення таких витрат, що виражається у зменшенні активів або збільшенні зобов`язань.
Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290 (далі – П(С)БО 15), встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому П(С)БО, застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій). 
Згідно з пунктом 8 П(С)БО 15 дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов:
покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив);
підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами);
сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена;
є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, (далі – Положення № 88) забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам. 
Пунктом 2.4 Положення № 88 визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа. 
Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі – Закон № 996-XIV), первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію.
Статтею 9 Закону № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. 
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Первинні документи, якими позивач підтверджує фактичне здійснення спірних господарських операцій, повністю відтворюють зміст господарських операцій, містять інформацію щодо фактично здійснених господарських операцій, їх обсягів та вартості. Зокрема, наявні в матеріалах справи первинні документи підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та послуг, оприбуткування придбаних товарів та послуг в бухгалтерському обліку та використання у власній господарській діяльності.
Не є спірним питання оплату позивачем придбаних товарів/послуг в повному обсязі.
Таким чином, у позивача внаслідок придбання товарів та послуг виникли грошові зобов`язання перед постачальниками таких послуг, що потягло за собою зменшення активів внаслідок оплати цих послуг.
Суд зауважує, що позивачем придбано у ТОВ «Малтерс Груп», ТОВ «Шеріданс Груп», ТОВ «Пластагруп», ТОВ «Трасткорпорейт», ТОВ «Ватербрік» обладнання, яке використано у виробництві систем керування та електроприводу, що є основною продукцією, яка виготовляється позивачем.
Позивачем належними доказами підтверджено придбання обладнання для виготовлення власної продукції та реалізацію готової продукції контрагентам-покупцям, тобто є доведеним використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях в межах власної господарської діяльності.
За таких обставин суд визнає необґрунтованими доводи контролюючого органу, підтримані судом першої інстанції, про недоведеність фактичного здійснення спірних господарських операцій.
Оскільки суд вище дійшов до висновку про доведеність фактичного здійснення спірних господарських операцій, є цілком правомірним формування позивачем фінансового результату до оподаткування податком прибуток за наслідками цих господарських операцій, тому суд погоджує висновок суду першої інстанції про недоведеність заниження позивачем податку на прибуток за спірними господарськими операціями.
Стосовно висновку контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість суд зазначає наступне.
По-перше, правомірність формування позивачем складу витрат та доходу обумовлює правомірність формування позивачем показників звітності з податку на додану вартість за тими самими господарським операціям.
По-друге, контрагентами позивача виписано на адресу ТОВ «Процес контрол» податкові накладні за результатами зазначених господарських операцій, які зареєстровані в ЄРПН.
Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 Податкового кодексу України.
Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 цього Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За положеннями пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначається порядок складання та реєстрації податкової накладної.
Видача позивачу належним чином оформлених податкових накладних контрагентами не є спірним питанням. Також не є спірним питанням факт реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.
В цьому випадку суми податку на додану вартість, які підлягали сплаті у зв`язку з придбанням товарів, підтверджені податковими накладними, зареєстрованими в ЄРПН, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту. 
Відповідно, є правомірним віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості оплати придбаних товарів за приведеними вище господарськими операціями.
Суд першої інстанції погодився із позицією контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Малтерс Груп», ТОВ «Шеріданс Груп», ТОВ «Пластагруп», ТОВ «Трасткорпорейт», ТОВ «Ватербрік», зазначивши про не надання позивачем достатніх обґрунтувань та доказів реального постачання товарів, виконання робіт зазначеними в акті перевірки контрагентами, а також не спростування доводів податкового органу стосовно відсутності у контрагентів необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності в обсягах задекларованих показників.
Суд зауважує, що висновок про нереальність господарських операцій з придбання позивачем товарів фактично ґрунтується виключно на інформації, що міститься в акті перевірки, про відсутність у контрагентів позивача необхідність матеріальних, трудових ресурсів для здійснення спірних господарських операцій, не підтвердження походження товарів, які придбавались у контрагентів, в ланцюгу постачання відсутні підприємства-виробники даної продукції. Крім того, за даними інформаційних систем контролюючого органу виявлено ряд негативних фактів, які свідчать про неможливість здійснювати фінансово-господарську діяльність суб`єктами господарювання, що залучені до поставки цих ТМЦ.
Разом з тим, відповідачем приведені обставини не доведені належними доказами, а ймовірні порушення з боку контрагентів позивача не можуть впливати на права та обов`язки добросовісного платника податків, такий платник податків не може нести відповідальність за невиконання контрагентами податкових зобов`язань. 
Аналогічний за змістом висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2022 року у справі №640/25325/19, від 19 березня 2019 року у справі №826/9534/17 та від 26 лютого 2019 року у справі №826/1536/18, від 13 січня 2021 року у справі №826/16023/16.
Тобто за порушення правил оподаткування має відповідати особа, яка допустила порушення, а добросовісний платник податків не може відповідати за порушення, допущені іншим платником.
В цьому випадку за наслідками дослідження первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, суд дійшов висновку, що первинні документи, досліджені в ході судового розгляду та долучені до матеріалів справи, складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами з дотриманням положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій, а відтак позивачем правомірно сформовано дані податкового обліку за такими господарськими операціями.
Контролюючим органом, як й судом першої інстанції, не наведено аргументів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, відповідачем не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Судом вище досліджено та проаналізовано зміст операцій та первинні документи на підтвердження використання придбаних товарів у господарській діяльності позивача.
При цьому в ході апеляційного перегляду справи доведено, що придбані товари використані позивачем у власній господарській діяльності, зокрема, у виготовленні продукції власного виробництва, що свідчить про наявність у ТОВ «Процес контрол» конкретної ділової мети та отримання економічного ефекту від його діяльності - прибутку.
Відповідно до сталої та послідовної практики Верховного Суду норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2019 року у справі № 826/13060/18. 
Також варто врахувати, що для цілей податкового обліку беруться до уваги, насамперед, економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. Податковий орган не застосував підхід «превалювання суті над формою» як принцип бухгалтерського обліку, та, як наслідок, не спростував наявності встановлених судом першої інстанції обставин та не з`ясував правову природу спірних правовідносин.
Суд відхиляє доводи відповідача про нереальність господарських операцій позивача та його контрагентів з огляду лише на податкову інформацію щодо його контрагентів (відсутність достатніх трудових ресурсів, відсутність основних засобів, необхідних складських, виробничих приміщень та обладнання у періоді, що перевірявся тощо; дослідження ланцюга постачання), оскільки відомості, наявні в інформаційно-аналітичних базах як відносно контрагентів позивача, так і за ланцюгами постачання ТМЦ (виконання робіт, надання послуг), носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган, з урахуванням того, що надані платником податку документи повною мірою спростовують такі доводи.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 810/3514/17, від 05 серпня 2021 року у справі № 813/5824/15, від 16 вересня 2020 року у справі № 520/4150/19, від 27 березня 2024 року у справі №380/12821/22.
Стосовно господарських операцій з придбання позивачем послуг розробки програмного забезпечення на загальну суму 3 639 303 грн у ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 суд зазначає таке.
По-перше, проаналізованими вище первинними документами підтверджено придбання позивачем таких послуг.
По-друге, є цілком безпідставним висновок контролюючого органу, який підтримано судом першої інстанції, що позивачем неправильно віднесено операції з придбання послуг з розроблення програмного забезпечення, які надані ТОВ «Процес контрол» контрагентами ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 , до витрат на збут, такі витрати мають бути віднесені до витрати на придбання нематеріальних активів, що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, такі витрати є капітальними, оскільки збільшують первісну вартість основних засобів.
Суд, проаналізувавши господарські операції позивача з ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 , вважає за необхідне зауважити, що послуги з розроблення програмного забезпечення, які надані позивачу з боку контрагентів ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 , використані позивачем не для власного використання, а для встановлення в шафи автоматичного управління виробничими процесами, які були виготовлені на замовлення покупця Limited liability company VEGA PLUS US та передані цьому контрагенту.
Відповідно до пункту 12 П(С)БО 16 до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього положення (стандарту).
Згідно з пунктом 19 П(С)БО 16 витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема, інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг. 
Визначення облікового підходу до нематеріальних активів є метою Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 38 «Нематеріальні активи» (далі - МСБО 38), у пункті 4 якого вказано, що деякі нематеріальні активи можуть міститися в (або на) фізичній субстанції, такій як компакт-диск (у випадку комп`ютерного програмного забезпечення), юридична документація (у випадку ліцензії чи патенту) або плівка. Визначаючи, згідно з яким стандартом слід розглядати актив, що об`єднує нематеріальні і матеріальні елементи (тобто, згідно з МСБО 16 "Основні засоби", чи як нематеріальний актив згідно з цим Стандартом), суб`єкт господарювання застосовує судження, щоби оцінити, який елемент є суттєвішим. Наприклад, комп`ютерне програмне забезпечення для верстата, який управляється комп`ютером і не може функціонувати без цього конкретного програмного забезпечення, є невіддільною частиною пов`язаного з ним апаратного забезпечення, тому його розглядають як основний засіб. Так саме оцінюють операційну систему комп`ютера. Якщо програмне забезпечення не є невіддільною частиною пов`язаного з ним апаратного забезпечення, то його розглядають як нематеріальний актив. 
Відтак, оскільки розроблене ТОВ «Бравен-Торг» та ФОП ОСОБА_1 на замовлення позивача програмне забезпечення є невід`ємною частиною шаф автоматичного управління виробничими процесами, виготовлених позивачем за замовлення компанії Limited liability company VEGA PLUS US, це програмне забезпечення використано позивачем не для власного використання, а для встановлення його в шафи автоматичного управління виробничими процесами, які виготовлені на замовлення Limited liability company VEGA PLUS US та передані останньому, відсутні підстави вважати, що понесені позивачем витрати не є витратами з придбання нематеріальних активів, а правильно оцінені позивачем як витрати на збут та, відповідно, цілком правомірно враховані позивачем при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток.
Доводи контролюючого органу з цього питання, підтримані судом першої інстанції, зводяться до того, що позивачем придбано нематеріальний актив, спростовані наведеними вище висновками суду.
Наступним спірним питанням є правомірність збільшення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 6 441 874,00 грн у зв`язку із встановленням списання до складу собівартості по рахунку 901 вартості ТМЦ, яка значно перевищує вартість реалізованої продукції, а саме – 32 209 тис. грн.
Контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що на запити перервіряючих підприємством не надані планові та фактичні калькуляції виробленої продукції, підприємством не доведено доцільність списання значної кількості матеріалів до складу собівартості.
За висновком відповідача перевіркою встановлено понаднормове списання матеріалів для виробництва електричного устаткування та шаф управління на загальну суму 32 209 тис. грн.
При цьому таке порушення кваліфіковано як порушення абзацу г) пункту 198.5 статті 198 ПК України.
Судом установлено, що у ході податкової перевірки позивачу надано запит №5 від 28 липня 2025 року про надання планових та фактичних калькуляцій виробленої продукції.
За твердженням позивача відповідь на запит вручена особисто директором ТОВ «Процес контрол» перевіряючим в офісі компанії та продублювана через месенджер.
Відповідно до абзацу г) пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Як вказано вище, висновок контролюючого органу про понаднормове списання матеріалів для виробництва електричного устаткування та шаф управління на загальну суму 32 209 тис. грн ґрунтується виключно на тому факті, що платником податків не надано планових та фактичних калькуляцій виробленої продукції, опис технологічного процесу, норми витрат на виготовлену продукцію.
З цього питання суд зауважує, що за встановленими судом обставинами ведення позивачем господарської діяльності позивачем не ведеться серійне виготовлення шаф автоматичного управління виробничими процесами. 
Продукція, що виготовляється позивачем, є індивідуально визначеною та виготовляється під конкретне замовлення контрагента з урахуванням конкретних вимог, зазначених у технічному завданні.
Тобто, позивачем виготовляється за замовленням контрагентів абсолютно різна продукція, яка наділена індивідуально визначеними ознаками.
На підтвердження цього позивач позивачем надано до матеріалів справи технічні вимоги до такої продукції.
Отже, у процесі діяльності позивачем не створювались як окремі документи планові та фактичні калькуляції виробленої продукції, описи технологічного процесу, норми витрат на виготовлену продукцію, відповідно, не могли бути надані під час перевірки.
Також суд зауважує, що планові та фактичні калькуляції виробленої продукції, описи технологічного процесу, норми витрат на виготовлену продукцію не є первинними документами у розумінні Закону №996-XIV.
Крім того, позивачем надавались під час перевірки технічні вимоги до виготовленої продукції.
Відтак, висновок контролюючого органу про понаднормове списання матеріалів для виробництва електричного устаткування та шаф управління на загальну суму 32 209 тис. грн є суто припущенням відповідача, а відповідачем не доведено факту використання придбаних товарів у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Враховуючи наведені вище висновки, суд визнає протиправними та скасовує податкові повідомлення-рішення від 09 жовтня 2025 року №0561210704 про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 1 582 315,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 1 329 554 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 252 761,50 грн, №0561190704 про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 8 989 257,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 7 191 406,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 797 851,50 грн.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині та ухвалення нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС України на користь позивача суд стягує судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 75 700 грн, з яких 30 280 грн – судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, 45 420 грн – судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року в справі № 160/33354/25 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року в справі № 160/33354/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.
Ухвалити у справі № 160/33354/25 нове рішення.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 жовтня 2025 року №0561210704 про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 1 582 315,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 1 329 554 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 252 761,50 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 жовтня 2025 року №0561190704 про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 8 989 257,50 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 7 191 406,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 797 851,50 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 44118658, вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49620) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Процес контрол» (ЄДРПОУ 41253937, вул. Сонячна набережна, 60, прим. 281, м. Дніпро, 49098) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 08 липня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко