Справа № 473/3943/26

РІШЕННЯ
іменем України

"15" вересня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Булкат М.С., 
присяжних Коробань В. М., Романенко Л. А.,
за участю секретаря судового засідання, Соколенко Д.К.,
розглянувши у закритому судовому засіданні за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оголошення фізичної особи померлою,
ВСТАНОВИВ:
30 липня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою.
В обґрунтуванні заяви вказано, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28 лютого 2025 року ОСОБА_3 був призваний до лав ЗСУ по мобілізації на військову службу. Останнє місце служби ВЧ НОМЕР_1 .
Відповідно до Сповіщення сім`ї № 1114 від 07.07.2025 солдат ОСОБА_3 , навідник 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , зник безвісти 02.07.2025 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі ведення бойових дій біля населеного пункту Попів Яр, Донецької області.
За цим фактом до ЄРДР внесені відомості за №12025152190000578 від 08.07.2025 року.
Відповідно до доповідей оперативних чергових військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_4 та капітана ОСОБА_5 , близько 13 години 30 хвилин 02 липня 2025 року, під час виконання бойового завдання, а саме ведення штурмових (наступальних) дій поблизу населеного пункту Попів Яр Краматорського району Донецької області, внаслідок стрілецького бою з противником було втрачено зв`язок із навідником 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом, призваним на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_3 .
Після завершення бою ОСОБА_3 до місця розташування підрозділу не повернувся. З метою встановлення його місцезнаходження військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 протягом 15 діб проводилися розшукові заходи, однак позитивних результатів вони не дали. Станом на 16 липня 2025 року ОСОБА_3 у розташуванні 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 був відсутній та до місця розташування військової частини після виконання бойового завдання не повернувся.
Оголошення його померлим необхідне заявнику для подальшої реалізації прав на спадкування та отримання соціальних пільг.
Враховуючи наведене, із посиланням на приписи ст.46 ЦК України, ст.305-309 ЦПК України, заявниця просить задовольнити заяву та оголосити військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , таким, що брав безпосередню участь бойових діях, у період здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, померлим, день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Україна, Донецька область, Краматорський район, село Попів Яр.
Представниця заявниці подала заяву про розгляд справи без її участі на підставі наданих документів.
Представник заінтересованої особи ВЧ НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений.
Представник відділу ДРАЦС, який зазначений у заяві заінтересованою особою, надав заяву про те, що заперечень немає, провести розгляд без їх участі.
Дослідивши наявні письмові докази, письмові пояснення, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Як передбачено ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Так, на час розгляду справи наявності спору про право судом не встановлено.
Як врегульовано п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На даний час воєнний стан не скасований та не припинений в порядку, визначеному Законом України «Про правовий режим воєнного стану».
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть. Заявник для захисту своїх прав звернувся до суду про оголошення особи померлою.
Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).
Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Тому оголошення фізичної особи померлою – це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.
Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Як було роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Натомість встановлення факту смерті можливе, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний на військову службу за мобілізацією 28.02.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив військову службу на посаді навідника 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 .
Інших близьких родичів ОСОБА_3 не має, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 13, зворотний бік) ОСОБА_6 помер. Згідно зі свідоцтвом про народження (а. с. 11) ОСОБА_3 , ОСОБА_6 є його батьком.
За цим фактом до ЄРДР внесені відомості за №12025152190000578 від 08.07.2025.
Судом встановлено, що відповідно до доповідей оперативних чергових військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_4 та капітана ОСОБА_5 , близько 13 години 30 хвилин 02 липня 2025 року, під час виконання бойового завдання, а саме ведення штурмових (наступальних) дій поблизу населеного пункту Попів Яр Краматорського району Донецької області, внаслідок стрілецького бою з противником було втрачено зв`язок із навідником 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом, призваним на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_3 .
Після завершення бою ОСОБА_3 до місця розташування підрозділу не повернувся. З метою встановлення його місцезнаходження військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 протягом 15 діб проводилися розшукові заходи, однак позитивних результатів вони не дали. Станом на 16 липня 2025 року ОСОБА_3 у розташуванні 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 був відсутній та до місця розташування військової частини після виконання бойового завдання не повернувся.
Згідно з рапортом командира 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 (а. с. 20), ОСОБА_3 востаннє бачили близько 13 години 30 хвилин 02 липня 2025 року під час виконання бойового завдання, пов`язаного з веденням штурмових (наступальних) дій поблизу населеного пункту Попів Яр Краматорського району Донецької області. При цьому внаслідок стрілецького бою з противником зв`язок із військовослужбовцем було втрачено, а після завершення бою він до розташування підрозділу не повернувся.
Наведені обставини узгоджуються з поясненнями співслужбовців ОСОБА_3 , відповідно до яких встановити його фактичне місцезнаходження безпосередньо після втрати з ним зв`язку не було можливим через інтенсивні та постійні обстріли, що створювали безпосередню загрозу життю та здоров`ю військовослужбовців і унеможливлювали проведення безпечного огляду відповідної території та проведення пошукових заходів у звичайному порядку.
Оцінюючи зазначені докази у їх сукупності, суд бере до уваги, що відомості про час, місце та обставини останнього перебування ОСОБА_3 підтверджуються не одним документом, а сукупністю взаємопов`язаних доказів, зокрема доповідями оперативних чергових військової частини, рапортом командира підрозділу та поясненнями його співслужбовців. Зазначені відомості є послідовними та узгоджуються між собою щодо ключових обставин: часу останнього встановленого контакту з ОСОБА_3 , місця виконання ним бойового завдання, факту участі у бойових діях, втрати зв`язку з ним під час стрілецького бою та його неповернення до місця розташування підрозділу.
При цьому суд враховує специфіку обстановки, у якій відбувалися зазначені події, а саме ведення бойових дій та постійні обстріли, що об`єктивно ускладнювали або унеможливлювали негайне встановлення місцезнаходження військовослужбовця після втрати з ним зв`язку.
У період з 02 липня 2025 року по 16 липня 2025 року ОСОБА_3 до місця розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, а проведені протягом зазначеного періоду розшукові заходи результату не дали. Службове розслідування з приводу зазначених обставин не призначалося.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів дає підстави вважати доведеним факт того, що ОСОБА_3 02 липня 2025 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Попів Яр Краматорського району Донецької області, в умовах безпосереднього бойового зіткнення з противником, припинив виходити на зв`язок, після чого до місця розташування свого підрозділу не повернувся, а встановити його місцезнаходження шляхом проведених розшукових заходів не вдалося.
Водночас відсутність відомостей про подальше місцезнаходження ОСОБА_3 та неможливість його розшуку за обставин, що склалися під час виконання ним бойового завдання, свідчать про об`єктивну неможливість отримання достовірної інформації щодо його подальшої долі на момент розгляду справи.
За даним фактом 08.07.2025 року внесено відомості до ЄРДР за №12025152190000578 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (а.с. 24). Відомості про ОСОБА_3 також внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с. 25 зворотна сторона, 26).
До теперішнього часу відомості про місцезнаходження ОСОБА_3 відсутні. 
Отримані заявником відомості свідчать про те, що його син отримав смертельне поранення, проте через неможливість забрати тіло солдата з місця ведення бойових дій через щільний вогонь, довести факт його смерті документально він не може. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у заяві заявником, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Згідно з ч. 3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим.
Оскільки матеріали справи дають можливість встановити день смерті ОСОБА_3 , то оголосити його померлим слід з ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі наведеного, керуючись ст. 12-13, 19, 76-81, 89, 95, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-273, 293-294, 305-309, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оголошення фізичної особи померлою.
Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та брав безпосередню участь у бойових діях, – померлим.
Вважати датою смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та місцем смерті - село Попів Яр, Краматорського району Донецької області, Україна.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя М. С. Булкат
Присяжні В. М. Коробань

Л. А. Романенко