Справа № 753/21957/25 
Провадження №2/713/569/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

17.06.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд м. Вижниця у складі:
головуючого судді – Осокіна А.Л.
за участі секретаря – Холіван В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом Вижницької міської ради Вижницького району в особі Вижницької окружної прокуратури до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за користування земляною ділянкою,-
ВСТАНОВЛЕНО
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , який в подальшому уточнив про стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за користування земляною ділянкою, посилаючись на таке. 
В комунальній власності Вижницької міської ради знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 площею 0,14 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно відомостей Державного земельного кадастру сформована як об?єкт цивільних прав 02.02.2016.
На даній земельній ділянці розташована нежитлова будівля - ангар, площею 670,30
Відповідно до договору купівлі - продажу від 09.03.2017 НМА №885916, засвідченого приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком О.О. та зареєстрованого в реєстрі під №196, ОСОБА_1 набув право власності на нежитлову будівлю - ангар, що знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказана нежитлова будівля зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав 09.03.2017 (номер відомостей про речове право 19374809) та зареєстрована під реєстраційнім номером об?єкта нерухомого майна 1192340573205.
Однак, відповідачем не вжито заходів до оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку та сплати коштів до бюджету міської ради.
Окрім того, згідно інформації Вижницької міської ради №02-15/1322 від 05.09.2025 між міською радою не укладався договір оренди з будь - якою фізичною чи юридичною особою на вищевказану земельну ділянку, здійснювати сплату за фактичне використання земельної ділянки ОСОБА_1 відмовлявся.
Відповідно до інформації ГУ ДПС у Чернівецькій області №6802/5/24-13-24-02-04-2 від 23.09.2025 право оренди на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 не зареєстровано. Дані про перебування цієї ділянки у костуванні чи оренді протягом 2017-2025 років до ГУ ДПС у Чернівецькій області не надходило. Податкові декларації плати за землю, за користування вищевказаною земельною ділянкою ОСОБА_1 не подавались, відповідні податки не сплачувались
Отже відповідач користується вищевказаною земляною ділянкою з 09.03.2017 по 30.04.2026, та на даний час його заборгованість становить 164 554,30 грн. 
У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Вижницької міської ради Вижницького району безпідставно збережені кошти в розмірі 164 554,30 грн. та судовий збір у сумі 2422,40 грн.
Ухвалою суду від 24.03.2026 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
21.04.2026 позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд знаходить можливим розглянути заяву у відсутності учасників та ухвалити рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та інформації Вижницької міської ради окружною прокуратурою встановлений факт використання земельної ділянки з кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 на території с. Чорногузи, Вижницької міської ради, Вижницького району Чернівецької області в Державному реєстрі речових прав 09.03.2017 (номер відомостей про речове право 19374809) та зареєстрована під реєстраційнім номером об?єкта нерухомого майна 1192340573205 без правовстановлюючих документів. 
Вищевказана споруда розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 7320586000:01:001:1045, право користування якою відповідачами не було оформлено.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 площею 0,14 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно відомостей Державного земельного кадастру сформована як об?єкт цивільних прав 02.02.2016.
Зважаючи на правові позиції Верховного Суду, які в силу вимог ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися при виборі і застосуванні норми права, відносини, що склалися між ОСОБА_1 та Вижницькою міською радою є кондиційними.
Так, Верховний Суд при розгляді справи за № 922/391/18 у постанові від 11.02.2019 року сформував правову позицію, відповідно до якої стягнення з власника об?єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об?єкти розміщені, повинне здійснюватися на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
За умовами частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому цемайно.
Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Як зазначає Верховний Суд, кондикційні зобов?язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов?язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов?язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов?язаннях. Натомість для кондикційнирс зобов?язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереженню) майна однією особою за рахунок іншої. 11.02.2019 по справі № 922/391/18).
Враховуючи правову природу кондиційних зобов?язань, - важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, тобто обов?язок відповідача повернути безпідставно набуте (збережене) майно не є заходом відповідальності.
Верховний суд у наведеній вище постанові також визначив обставини, які підлягають встановленню та доказуванню по справах даної категорії, а саме існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об?єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України « Про оренду землі» у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).
Аналогічні усталені правові позиції щодо кондиційної природи спірних правовідносин сформовані Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справ №629/4628/16-ц від 23.05.2018, а також Верховним Судом у справах за №902/794/17 від 21.01.2019, №922/530/18 від 08.07.2019 року, №911/2069/18 від 04.10.2019, №922/981/18 від 10.02.2020 та інших.
Розмір безпідставно збережених коштів за рахунок власника землі еквівалентний розміру орендної плати, яку власник нерухомого майна мав би сплатити у разі укладення договору оренди землі.
В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об?єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Частиною 11 статті 120 Земельного кодексу України визначено, якщо об?єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об?єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об?єкта нерухомого майна зобов?язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об?єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об?єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
У справі, яка розглядається, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, належний ОСОБА_1 за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти у виді орендної плати, сформована з 09.03.2017 до 30.04.2026 в розмірі 164 554,30 грн. 
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, яка в будь якому разі не може бути меншою, ніж встановлено пунктом 288.5.1 статті 288 ПК України.
Відповідно до п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є в тому числі нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік, щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
Кі=Х: 100,
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Так, згідно інформації Головного управління Держгеокажастру в Чернівецькій області N? 18-24-0.9-2804/2-25 від 15.09.2025 нормативно - грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 станом на 2025 рік становить 338 764,69грн.
Станом на 2023 рік становить 287 802, 11 грн.
Згідно із інформацією розміщеною на офіційному сайті Державної служби України з * питань геодезії, картографії та кадастру https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnovi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2024-rik/ коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель становить: 
2024 - 1.12; 2022 - 1,15; 2021 - 1,1; 2020 - 1,0; 2019 - 1,0; 2018 - 1,0; 2017 - 1,0.
Виходячи з вищевикладеного, розрахунок недоотриманих Вижницькою міською радою коштів в розмірі орендної плати за 2017 до 2022 включно та за 2024 рік здійснено з використанням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі.
Рішення Чорногузівською сільською радою та Вижницькою міською радою щодо встановлення ставок орендної плати за 2017 рік не приймались, у зв?язку із чим ставка, у відповідності до ст. 288 Податкового кодексу України, становить 3 % від нормативно - грошової оцінки.
Рішенням XIX сесії VIII скликання Вижницької міської ради N? 143/19/18 від 27.06.2018 встановлено ставки орендної плати для земель промисловості, транспорту, зв?язку, енергетики у розмірі 5% від нормативно - грошової оцінки.
Відповідно до рішення XXXVIII сесії VIII кликання Вижницької міської ради N? 326-38/19 від 18.12.2019 встановлено ставку орендної плати для земель промисловості, транспорту, зв?язку в розмірі 8 % від нормативно - грошової оцінки.
Згідно рішення VIII сесії VIII скликання N? 98-8/21 від 14.04.2021 Вижницької міської ради «Про встановлення ставок орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності Вижницької міської ради» з додатками на території Вижницької міської ради встановлена відсоткова плата 8% щодо земельних ділянок з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
З урахуванням наведеного остаточна суму позову становить 164 554,30 грн. (151 003,72 грн. + 13550 грн.).
Згідно договору купівлі- продажу нежитлове приміщення яке розташоване по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 від 09.03.202017.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.08.2024 року за № 392167882 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано 21.05.1997 за органом місцевого самоврядування.
З листа Вижницької міської ради № 02-15/1322 від 05.09.2025 відомо, що між Вижницькою міською радою не укладався договір оренди з фізичною чи юридичною особою на земельну ділянку в с. Чорногузи площею 0,1400 га, кадастровий номер 7320586000:01:001:1045, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Відповідно до переданих Чорногузівською сільською радою матеріалів Вижницькій міській раді (після реорганізації), договір на зазначену земельну ділянку не укладався.
Рішенням Вижницької міської ради №327-38/19 від 18.12.2019 затвержено ставки орендної плати за користування земельними ділянками на території Вижницької міської ради (згідно додатку).Встановлені ставки орендної плати для фізичних та юридичних осіб за земельні ділянки (с. Чорногузи):- для житлової забудови (будівництво, обслуговування житлових будинків і господарських будівель та споруд, гаражне будівництво) - до 3% від нормативної грошової оцінки.
Отже, відповідач з дати набуття права власності на нежитлове приміщення з 09.03.2017 використовують вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
З листа Державної податкової служби України ГУ ДПС у Чернівецькій області, що право оренди на земельну ділянку за ОСОБА_1 не зареєстровано. Податкові декларації з плати за землю за користування земельної ділянки з кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 ОСОБА_1 не подавались, податки не сплачувались. 
Згідно витягу № НВ -9962149742026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативно – грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 станом на 2025 рік становить 338 764,69 грн. (витяг додається). Розрахунок безпідставно збережених коштів з орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 7320586000:01:001:1045 з листопада 2025 до квітня 2026 проведено наступним чином: 
Оскільки, відповідач не є власниками та постійними землекористувачами земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для них як землекористувачів є орендна плата.
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно із ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212- 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі, що і було зроблено судами попередніх інстанцій. Положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № № 14-77цс18) та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18). Крім того, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще з часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об?єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянку без використання розташованих на ній об?єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об?єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об?єкти розташовані. Отже, об?єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об?єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об?єкт права власності.
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об?єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об?єктом нерухомого майна.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі №924/856/20.
Таким чином, положення глави 15, статей 120,125 3К України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об?єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об?єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об?єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об?єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного
Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі .№902/794/17, від 04.02.2019 у справі№922/3409/17.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов?язаний повернути такі кошти власникові| земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.
Таким чином, враховуючи те, що у період з у період з 09.03.2017 по 30.04.2026 відповідач використовував земельну ділянку з кадастровим номером 7320586000:01:001:1045, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ними та власником - Вижницькою міською радою договору оренди, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Частина 1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного ст. 6,7,13,131,143 Конституції України, ст. ст. 1212, 1214 ЦК України, ст.152 Земельного кодексу України ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», та керуючись ст. 12, 13,56,57, 76, 81,95, 175-177 259, 263, 265, 268, 280 - 289 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Уточнений позов Вижницької міської ради Вижницького району в особі Вижницької окружної прокуратури до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за користування земляною ділянкою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вижницької міської ради Вижницького району безпідставно збережені кошти в розмірі 164 554,30 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вижницької міської ради Вижницького району судовий збір у сумі 2422,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Чернівецького апеляційного суду.
Позивач: Вижницька міська рада Вижницького району, ЄДВПОУ 04062096, вул. Українська,34, м. Вижниця Вижницького району Чернівецької області, 59200.
Представник: Вижницька окружна прокуратура, код ЄДРПОУ 0291012021, вул. М. Василька,3А, м. Вижниця Вижницького району Чернівецької області, 59200.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 26.06.2026.

Суддя Андрій ОСОКІН