справа № 760/7597/26 головуючий у суді І інстанції Кицюк В.С.
провадження № 22-ц/824/10534/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді Березовенко Р.В., 
суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Мусієнком В`ячеславом Олександровичем на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року позовну заяву повернуто позивачу, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду представником ОСОБА_1 - адвокатом Мусієнком В.О. через систему Електронний суд подано до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року у справі № 760/7597/26, провадження № 2/760/13936/26, якою позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що 23 березня 2026 року представником позивача через підсистему «Електронний суд» сформовано та подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено позовну заяву в новій редакції, картку руху документа, а також докази надсилання документів іншим учасникам справи.
Представник апелянта стверджує, що картка руху документа підтверджує, що відповідна заява була доставлена до суду 24 березня 2026 року о 14:30 та мала статус «Прийнятий. Очікує на реєстрацію». Отже, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали документ уже перебував у системі суду.
Незважаючи на це, 30 березня 2026 року суд повернув позовну заяву, зазначивши, що станом на 26 березня 2026 року недоліки не були усунуті. Такий висновок прямо суперечить матеріалам справи.
Більше того, з реєстраційної картки вхідного документа вбачається, що заява про усунення недоліків, ордер, позовна заява у новій редакції, картка руху документа та квитанції про надсилання документів були зареєстровані судом лише 11 квітня 2026 року, тобто вже після винесення ухвали про повернення позовної заяви. Сам факт такої подальшої реєстрації виключає правильність висновку суду про відсутність усунення недоліків. 
Разом з цим, в ухвалі зазначено, що станом на 26 березня 2026 року недоліки не були усунуті. Однак матеріали справи підтверджують зворотне: заява про усунення недоліків була сформована та подана 23 березня 2026 року, доставлена суду 24 березня 2026 року, а згодом суд сам зареєстрував ці самі документи вже після повернення позову. Таким чином, мотиви ухвали не відповідають фактичним обставинам, які вже містилися в матеріалах справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Мусієнком В`ячеславом Олександровичем на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Учасникам справи дана ухвала про відкриття провадження була направлена через систему «Електронний суд», яку сторони отримали 22 травня 2026 року, що підтверджується Звітами про доставку вихідної кореспонденції.
06 червня 2026 через систему «Електронний суд» представником ГУ НП в Чернігівській області - Роєнко О.В. подано відзив на апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на подачу відзиву.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 липня 2026 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно вимог ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).
Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Щодо поновлення строків на подачу відзиву
Так, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Стороною Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Чернігівської обласної прокуратури ухвалу про відкриття апеляційного провадження отримано 22 травня 2026 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції (а.с151).
Однак відзив через систему «Електронний суд» було подано до суду лише 06 червня 2026 року, з посиланням на тривалі повітряні тривоги у м. Чернігові.
Статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Так, поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Питання про поважність причин пропуску такого строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи представника відповідача щодо поновлення строку є необґрунтованими, оскільки сама по собі загальна вказівка на наявність тривалих повітряних тривог без конкретного та ґрунтовного обгрунтовання не може бути визнано безумовною підставою для поновлення строків на подачу відзиву та значною перешкодою подачі документів у розумні строки, а тому апеляційний суд залишає без розгляду поданий відзив.
Щодо доводів апеляційної крарги
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
У справі, що переглядається, апеляційним судом було встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 березня 2026 року, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати двох днів з дня отримання копії ухвали.
Суд першої інстанції встановивши отримання представником позивача даної ухвали 21 березня 2026 року, яка була направлена до його електронного кабінету повернув її позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, оскільки за висновком суду станом на день постановлення ухвали недоліки стороною позивача не були виправлені.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що дійсно представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Мусієнко В.О. отримав ухвалу про залишення позовної заяви без руху 21 березня 2026 року у його електронний кабінет.
Разом з цим, як встановлено з матеріалів справи та доказів долучених до апеляційної скарги, а саме картки руху заяви (а.с.129) стороною позивача 23 березня 2026 року було направлено через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків.
Таким чином, зазначене підтверджує подання заяви про усунення недоліків у строки передбачені ухвалою суду від 20 березня 2026 року.
Додатковим підтвердженням вчасного подання такої заяви є її наявність у матеріалах справи (а.с. 110-125) з якої вбачається, що дійсно документ сформований у системі «Електронний суд» 23 березня 2026 року.
Колегія суддів звертає увагу, що його реєстрація у суді лише 10 квітня 2026 року не свідчить про недотримання позивачем строків виконання вимог ухвали без руху.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху є передчасним та помилковим, оскільки поданій заяві на виконання вимог ухвали про залишення без руху не було надано правової оцінки судом.
Відтак, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Мусієнком В`ячеславом Олександровичем  - задовольнити.
Ухвалу  Солом`янського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова