ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 серпня 2026 року | Справа №160/13408/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі в адміністративній справі № 160/13408/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2026 року позов задоволено. 
24 серпня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Заява обґрунтована необхідністю розподілу судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
24 серпня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 серпня 2026 року призначено представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/13408/26 до розгляду в порядку письмового провадження. 
26 серпня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заперечення, яке надійшло від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Зазначає, що ані адміністративний позов, ані договір про надання правової допомоги, ані акт надання послуг не містять обсягу наданих послуг та деталізації того, чим підготовка заяви відрізняється від підготовки позовної заяви та яке значення має підготовка заяви, що згідно вказаного акту надання послуг відмінна від підготовки позовної заяви, має значення для розгляду даної адміністративної справи. Відтак, за відсутності вищевказаної інформації, не можливо визначити розрахунок кожної послуги, що позбавляє встановити розумність на співмірність їх розміру. Вказані в акті послуги із підготовки заяви (не позовної) та запиту будь-якого правового навантаження при розгляді судом адміністративної справи не несуть, та не можуть розцінюватись як судові витрати, що визначені ст.134 КАС України. Вказана категорія справ є типовою та поширеною, а спірні правовідносини зрозумілими та нескладними, судом першої інстанції справа розглянута у спрощеному (письмовому) провадженні у розумні строки, а тому зазначена представником Позивача сума щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., як і визначена судом першої інстанції, є безпідставною, наданими доказами в їх сукупності не підтверджено обґрунтованість витрат Позивача на правничу допомогу у цій справі та їх співмірність.
Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Аналогічна норма міститься у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як критерії, визначені ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом застосовуються незалежно від наявності такого клопотання чи будь-яких заперечень іншої сторони у справі.
Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства.
Також суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того чи їх фактично сплачено, чи вони тільки підлягають сплаті, що підтверджується послідовною практикою Касаційного адміністративного суду (наприклад, постанова від 16.02.2023 року по справі №520/562/19).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано: 
1) договір про надання правової допомоги від 01.05.2026 року №11/в (далі – Договір);
2) Додаток №1 до Договору (далі – Додаток);
3) розрахунок витрат на правову допомогу від 08.06.2026 року №1 (далі – Розрахунок);
4) Акт надання послуг від 08.06.2026 року №1 (далі – Акт). 
5) Квитанція до прибуткового касового ордера від 08.06.2026 року №1 (далі – Квитанція). 
Договором погоджено надання позивачу правничої допомоги «з питання нарахування та виплати грошового забезпечення Замовнику за період проходження служби в військовій частині НОМЕР_2 ».
Згідно військового квитка позивача він проходив службу лише у військових частинах НОМЕР_3 та НОМЕР_1 .
Згідно даних КП «ДСС» позивач брав участь лише в даній судовій справі. 
Отже, в Договорі допущено технічну описку, яка має очевидний характер та не впливає на належність відповідного доказу. Договором належним чином підтверджено погодження надання позивачу професійної правничої допомоги. 
Згідно п. 3.3. Договору за надання юридичних послуг за цим договором Замовник сплачує Виконавцю грошову винагороду в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 коп.
Додаток за змістом є погодженим сторонами прейскурантом на різні послуги. 
Акт містить відомості про надані послуги: 
1) підготовка заяви – 1000,00 грн;
2) ознайомлення з документацією – 500,00 грн;
3) консультація, підготовка клопотання – 1000,00 грн;
4) підготовка позовної заяви – 4000,00 грн;
5) підготовка відповіді на відзив – 1500,00 грн. 
Всього: 8000,00 грн. 
Квитанція підтверджує сплату позивачем на користь адвоката 8000,00 грн. 
Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати – пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору. 
Судом враховані доводи відповідача щодо пропорційності розміру витрат. 
Також суд зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 23.09.2022 року у справі №120/2696/19-а.
Суд переходить до застосування критеріїв згідно ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Розмір заявлених витрат є частково обґрунтованим та частково пропорційним до предмета спору, при цьому доводів значення справи для сторони або публічного інтересу позивачем не наведено.
Обставини згідно п. 3, 4 ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлені. 
Суд, з`ясовуючи обґрунтованість заявлених витрат, зазначає, що спірні правовідносини є поширеними, за змістом такі відносини не були суттєво складними, в наявності стале нормативно-правове регулювання таких правовідносин, а також судова практика, про що свідчить в т.ч. виклад рішення суду. 
Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 8000,00 грн до 3000,00 грн за критеріями обґрунтованості та пропорційності. 
Керуючись ст. ст. 132-143, 241-243, 246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/13408/26 – задовольнити частково.
Ухвалити у справі №160/13408/26 додаткове рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу. 
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень (три тисячі гривень 00 копійок).
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко