Справа № 749/950/26
Номер провадження 1-кп/749/91/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року  Сновський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026270370000112, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2026 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гвоздиківка, Щорського (нині – Корюківського) району, Чернігівської області, маючого неповну вищу освіту, не депутата, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , осіб похилого віку та осіб з інвалідністю на утриманні не маючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- вироком Сновського районного суду Чернігівської області від 08.10.2025 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 грн;
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Постановою Сновського районного суду Чернігівської області від 04.06.2025, яка набрала законної сили 01.07.2025, у справі № 749/410/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що він, о 09 год. 16 хв., 15.03.2025, по вул. 30 років Перемоги в м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області повторно протягом року керував мопедом Rancho без реєстраційного номера, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керувати даним транспортним засобом, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовуються адміністративні стягнення, одним із видів яких є позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, зокрема, позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність постанови Сновського районного суду Чернігівської області від 04.06.2025 у справі № 749/410/25, яка набрала законної сили, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч зазначеній постанові суду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.
Зокрема, близько 10 год. 00 хв. 19.05.2026 ОСОБА_4 керував мопедом Rancho без реєстраційного номера, рухаючись поряд з будинком № 11 по вулиці Героїв Чернігова в м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (м. Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення правил дорожнього руху, чим умисно не виконав постанову Сновського районного суду Чернігівської області від 04.06.2025 у справі № 749/410/25.
Вказане діяння ОСОБА_4 свідчить про його ухилення від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судових рішень.
Дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, кваліфіковані як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що, усвідомлюючи факт позбавлення його права керування транспортними засобами, 19.05.2026 він дійсно керував у м. Сновськ мопедом. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати.
Обвинувачений підтвердив, що правильно розуміє зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорює їх, а його позиція є добровільною.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що фактичні обставини кримінального провадження сторонами не оспорюються, та вважав можливим обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, а також матеріалів щодо процесуальних витрат і речових доказів. 
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, а також те, що інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, суд відповідно до частини третьої статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст зазначених обставин, немає сумнівів у добровільності їхньої позиції, та роз`яснив їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Після роз`яснення зазначених положень КПК України та з урахуванням думки учасників судового провадження суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Оцінюючи встановлені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом, а його дії правильно кваліфіковано за частиною першою статті 382 КК України як умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання, суд відповідно до статей 50 та 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 розлучений, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не має на утриманні осіб похилого віку, за місцем реєстрації (проживання) відсутня негативна інформація, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, військовозобовязаний, раніше засуджений вироком Сновського районного суду Чернігівської області від 08.10.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання: щире каяття, наявність судимості за вироком Сновського районного суду Чернігівської області від 08.10.2025 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд доходить висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Разом з тим, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який щиро розкаявся у вчиненому та повністю визнав свою вину, наявності обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що його обтяжують, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання і вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. На підставі статті 76 КК України на засудженого ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає, клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників розгляду кримінального провадження не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: 
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
-повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сновський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1