ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/18462/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якій просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові звільни солдата ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. 12 п.3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу » у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, встановленою внаслідок відсутності одного з парних органів;
- зобов`язати відповідача звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. 12 п.3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу » у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, встановленою внаслідок відсутності одного з парних органів.
В обгрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів. Однак у відповідь отримав відмову, мотивовану відсутністю документа, що підтверджує необхідність здійснення догляду. Зазначає, що згідно з Інструкцією №170 достатньою підставою для підтвердження наявності сімейних обставин є подання одного з документів, що засвідчує інвалідність та причини її встановлення, а не обов`язково окремої довідки про потребу в догляді. Незгоди позивача з відмовою відповідача зумовила звернення до суду із цим позовом.
Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.
Ухвалою судді від 15.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Вказує, що відсутність посилання у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА № 498120 від 31.05.2011 на те, що дружина позивача ОСОБА_2 потребує догляду свідчить, що остання не потребує такого догляду, а вказівка в графі «висновок про умови та характер праці зазначено: «Протипоказано важка фізична праця» підтверджує можливість працювати. З урахуванням викладеного, до рапорту не долучені документи, які підтверджують необхідність здійснення догляду за дружиною особою з інвалідністю ІІІ групи інвалідності.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )
Позивач подав рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок відсутності одного з парних органів.
Листом від 14.08.2025№08/59478/25-Вн ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) відмовив позивачу у звільненні з військової служби.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби передбачено статтею 26 Закону №2232-XII.
Згідно з абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.
З аналізу зазначеної норми випливає, що для звільнення з військової служби на цій підставі військовослужбовцю потрібно подати документи на підтвердження таких фактів:
- наявність у дружини (чоловіка) з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів чи наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;
- необхідність здійснення догляду за дружиною (чоловіком).
Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII.
До рапорту додав такі документи:
- копія паспорта ОСОБА_1 ;
- копія картки платника податків ОСОБА_1 ;
- копія свідоцтва про шлюб;
- копія паспорта ОСОБА_2 ;
- копія картки платника податків ОСОБА_2 ;
- копія довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_3 ;
- оригінал консультаційного висновку спеціаліста від 20.06.2025 ОСОБА_2 ;
- оригінал ультразвукового дослідження нирок від 18.06.2025 ОСОБА_2 ..
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 
З довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА №498120 вбачається, що ОСОБА_3 встановлено ІІІ групу інвалідності (причина інвалідності: дитинства; інвалідність встановлено на строк до: безтерміново; висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця).
Долучені консультаційний висновок спеціаліста та ультразвукове дослідження нирок підтверджують оперативне видалення лівої нирки.
Разом з тим, суд зауважує, що позивачем всупереч вимогам Закону №2232-XII до рапорту не долучено жодного документу на підтвердження необхідності надання ОСОБА_2 догляду.
Наведене стало причиною для відмови відповідача позивачу у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби, що відображено у листі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.08.2025 №08/59479/25-Вн.
Позивач в позовній заяві покликається на положення Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (Інструкція №170).
Однак, суд зауважує, що вказана Інструкція прийнята на виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008).
Положенням №1153/2008 визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Натомість, як вбачається в матеріалах справи, позивач проходить військову службу у Державній прикордонній службі України, що врегульовується Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України від 29.12.2009 №1115/2009.
Отже, норми Положення №1153/2008, а відтак і Інструкції №170 до спірних правовідносин не застосовуються.
Відтак, оскільки позивачем при зверненні до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби не доведено потреби ОСОБА_2 у догляді, то підстав для його звільнення у відповідності до абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII немає.
Таким чином, судом не встановлено ознак протиправності у діях відповідача та, відповідно, підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності рішення відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 139 КАС України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії ,відмовити повністю.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: ОСОБА_1 (80047, Львівська обл., Шептицький р-н, с. Заболоття; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Сидор Н.Т.