ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2026 року | справа № 380/12684/26
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та оголошенням загальної мобілізації він з 22 березня 2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_3 та перебував на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач вказує, що під час проходження військової служби у період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року Відповідач здійснював нарахування та виплату йому грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів забезпечення, щомісячної премії) із застосуванням нечинного та застарілого розрахункового показника - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року (1762,00 грн), а не виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року (2481,00 грн).
Свою правову позицію Позивач аргументує тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, яка набрала законної сили в день ухвалення, було визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, яким раніше вносилися зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». У зв`язку із цим Позивач наголошує, що з 29 січня 2020 року пункт 4 Постанови № 704 відновив свою дію у первинній редакції, згідно з якою розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями підлягають обов`язковому обчисленню шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти.
У квітні 2026 року представник Позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою (адвокатським запитом), у якій просив провести перерахунок та виплату належних Позивачу сум грошового забезпечення за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року, а також провести відповідний перерахунок похідних виплат із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року (2481,00 грн) та виплатою щомісячної компенсації сум податку на доходи фізичних осіб згідно з Порядком № 44. Листом від 20 квітня 2026 року Відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, повідомивши, що розрахунок грошового забезпечення здійснювався на підставі чинних постанов Уряду виходячи з базової величини 1762,00 грн, а підстави для здійснення перерахунку відсутні. Вважаючи таку бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, Позивач звернувся до суду.
Ухвалою від 22 червня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними матеріалами (у письмовому провадженні).
27 червня 2026 року від уповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Свою правову позицію Відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до пункту 32 Правил № 870 визнання нечинним підзаконного акта не відновлює автоматично попередньої дії скасованих норм, а примітки до додатків 1 та 14 до Постанови № 704 мають виключно роз`яснювальний та інформаційний характер і не містять самостійних норм права. Крім того, Відповідач наголошує, що пункт 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1774-VIII прямо забороняє застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, а грошове забезпечення нараховувалося та виплачувалося виключно у межах кошторисних асигнувань відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та чинних на той час рішень Міністерства оборони України. Щодо вимог про перерахунок грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань Відповідач зазначив, що вказані види допомог Позивачу у період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року взагалі не нараховувалися і не виплачувалися, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Всебічно, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд 
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у лавах Збройних Сил України у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року Позивач перебував на фінансовому забезпеченні та безпосередньо отримував щомісячне грошове забезпечення у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунковими відомостями та особовими даними нарахування грошового забезпечення, при нарахуванні та виплаті Позивачу щомісячного грошового забезпечення (зокрема посадового окладу за відповідним тарифним розрядом, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та щомісячної премії) за весь спірний період служби з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року включно фінансово-економічна служба ІНФОРМАЦІЯ_5 обчислювала вказані виплати із застосуванням сталого розрахункового показника - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2018 року в розмірі 1762,00 грн.
Разом з тим, як встановлено судом на підставі досліджених фінансових документів та відомостей особового рахунку, у період перебування на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року одноразові додаткові види грошового забезпечення - грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань Позивачу фактично не призначалися, наказами командира (начальника) не встановлювалися, не нараховувалися та не виплачувалися.
У квітні 2026 року представник Позивача звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із письмовою заявою та адвокатським запитом, у яких, посилаючись на скасування судовим рішенням у справі № 826/6453/18 пункту 6 Постанови КМУ № 103, просила здійснити перерахунок та виплату належних ОСОБА_1 сум грошового забезпечення за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року, обчисливши розміри посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (2481,00 грн), на відповідні тарифні коефіцієнти, а також здійснити перерахунок премії та допомог із одночасною компенсацією сум утриманого податку на доходи фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.
Листом від 20 квітня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_7 відмовив у проведенні перерахунку та виплати грошового забезпечення за оскаржуваний період, зазначивши, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснювалася у встановленому законодавством порядку виходячи з розрахункової величини 1762,00 грн, а правові підстави для перегляду раніше нарахованих сум відсутні.
Незгода Позивача із правомірністю застосування Відповідачем обмеженої розрахункової величини 1762,00 грн замість законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року (2481,00 грн) при обчисленні базових окладів та похідних сум грошового забезпечення за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року стала підставою для звернення з цим адміністративним позовом до суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законодавчим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та встановлює структуру грошового забезпечення, є Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Приписами частини першої статті 9 Закону № 2011-XII закріплено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
На виконання норм зазначеного Закону Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), яка набрала чинності 01 березня 2018 року.
Пунктом 1 Постанови № 704 затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 1), схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (додаток 14) та розміри надбавки за вислугу років (додаток 16). 
Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату її прийняття) було імперативно встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103) змінено пункт 4 Постанови № 704 та викладено його у такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Тобто Урядом було запроваджено фіксовану розрахункову величину, обмежену рівнем прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року (1762,00 грн). 
Утім, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, яка набрала законної сили в день її прийняття, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. 
Таким чином, з 29 січня 2020 року пункт 6 Постанови № 103 втратив чинність, внаслідок чого була повністю відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первинній редакції, яка передбачала щорічний розрахунок посадових окладів та окладів за військовими званнями із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. 
При цьому суд наголошує на обов`язковості врахування положень пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 1774-VІІІ), відповідно до якого після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. 
Вирішуючи питання ієрархії нормативно-правових актів при подоланні правової колізії, Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду неодноразово підкреслювали, що норма пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ за своєю юридичною силою є актом вищої сили порівняно з положеннями підзаконного акта — пункту 4 Постанови № 704 (в частині посилання на обрахунок у розмірі не менше 50 відсотків мінімальної заробітної плати) та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 до неї.
Це означає, що єдиною законною та обов`язковою розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовими званнями військовослужбовців з 29 січня 2020 року є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року, а не мінімальна заробітна плата чи її частка.
Відповідно до статті 6 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та розміри виплат у сферах доходів населення.
Статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року встановлено у розмірі 2481,00 грн.
Суд відхиляє твердження Відповідача про те, що скасування пункту 6 Постанови № 103 нібито не створило обов`язку для перерахунку грошового забезпечення. Відповідно до Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою КМУ від 06.09.2005 № 870, та Порядку державної реєстрації нормативно-правових актів Мін`юсту від 12.04.2005 № 34/5 примітки до додатків 1 та 14 Постанови № 704 носять виключно роз`яснювальний (інформаційний) характер і не містять самостійних норм права. Вони не можуть встановлювати іншого правового регулювання, ніж те, що прямо закріплене в основному нормативному положенні — пункті 4 Постанови № 704.
Таким чином, у період служби Позивача з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року (весь період проходження служби перебуває у часових межах після набрання чинності судовим рішенням від 29.01.2020 та до прийняття Постанови КМУ № 481 від 12.05.2023) ІНФОРМАЦІЯ_7 був зобов`язаний обчислювати посадовий оклад та оклад за військовим званням ОСОБА_1 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2022 року (2481,00 грн), на встановлені Постановою № 704 тарифні коефіцієнти.
Застосування Відповідачем застарілого фіксованого показника 1762,00 грн у період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року призвело до протиправного зменшення базових окладів. Це, у свою чергу, спричинило пропорційне заниження розміру щомісячних додаткових видів забезпечення та щомісячної премії, обчислених у відсотковому співвідношенні до окладів.
Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного грошового забезпечення (включаючи посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію) за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року, суд зазначає таке.
За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Захисту адміністративним судом підлягає лише порушене, наявне та реальне право особи.
Відповідно до положень статті 10-1 Закону № 2011-XII, пункту 5 Постанови № 704 та розділів XXIII, XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міноборони від 07.06.2018 № 260, грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надаються військовослужбовцям один раз на рік за їхнім рапортом на підставі відповідного наказу командира (начальника) частини.
Як встановлено судом під час дослідження матеріалів справи та фінансових розрахунків, за період проходження служби та перебування на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року Позивачу грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань наказами не призначалися, не нараховувалися та фактично не виплачувалися. Оскільки зазначені виплати Відповідачем за цей період не здійснювалися, підстави для їх перерахунку відсутні, а отже позовні вимоги у цій частині є передчасними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про виплату щомісячної грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до Порядку № 44, суд виходить із такого.
Згідно з пунктом 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок № 44), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. 
Відповідно до пунктів 3-5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами, що утримують військовослужбовців, за рахунок відповідних коштів шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб, одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання.
Верховний Суд у постанові від 25 березня 2021 року у справі № 810/192/18 та постанові від 27 липня 2023 року у справі № 380/813/22 підтвердив, що доплата сум грошового забезпечення за минулий період повинна супроводжуватися обов`язковою та одночасною виплатою грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до Порядку № 44 з метою повного відшкодування майнових втрат військовослужбовця.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суб`єкт владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_7 не виконав покладеного на нього процесуального обов`язку доказування та не довів правомірності своєї бездіяльності щодо застосування заниженого показника 1762,00 грн при розрахунку грошового забезпечення Позивачу у спірний період.
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково: в частині перерахунку та виплати грошового забезпечення (зокрема посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів забезпечення та премії) за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року із застосуванням прожиткового мінімуму на 01.01.2022 (2481,00 грн) та компенсацією сум ПДФО - позов підлягає задоволенню; у задоволенні вимог щодо перерахунку не нарахованих та не виплачених грошової допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань слід відмовити.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог статті 139 КАС України.
Оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 ), а доказів понесення інших витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу та стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 12, 72, 73, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
у х в а л и в :
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року включно грошового забезпечення (включаючи посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та щомісячну премію) відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до зазначеної постанови.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення (включаючи посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та щомісячну премію) за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року (2481,00 грн), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», без зміни попередньо встановлених відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною виплатою грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
4. У задоволенні інших позовних вимог щодо здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 22 березня 2022 року по 30 червня 2022 року - відмовити.
5. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 07 вересня 2026 року.
Суддя О.І. Коморний