Справа № 350/652/26
Номер провадження 2/350/647/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
16 липня 2026 року       селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Стислий виклад позиції позивача
Представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором № 4148121 від 06 листопада 2020 року у розмірі 38 734 грн 78 коп., а також судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Позов мотивований тим, що 06 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем було укладено в електронній формі договір про надання кредиту № 4148121, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 7 000 грн. Позивач зазначає, що договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону.
29 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/10-2025, а 31 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, відповідно до яких до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та наявність заборгованості у розмірі 38 734 грн 78 коп., з яких 5 958 грн 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 32 776 грн 28 коп. - заборгованість за процентами, позивач просить стягнути зазначену суму, а також судові витрати. 
Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24.04.2026 відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2026 витребувано докази.
Представник позивача у судове засідання не прибув.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у його відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.
За наявності передбачених ст. 280 ЦПК України підстав суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Судом встановлено, що 06 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 4148121 в електронній формі. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн шляхом їх безготівкового перерахування на картковий рахунок позичальника. Договір було укладено шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 
Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на момент звернення до суду заборгованість за договором кредиту № 4148121 становить 38 734 грн 78 коп., з яких: 5 958 грн 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 32 776 грн 28 коп. - заборгованість за процентами. Заборгованість за комісіями та неустойкою відсутня. 
29 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 29/10-2025, а 31 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» укладено Договір факторингу № ДФ-31102025, відповідно до яких до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4148121 від 06 листопада 2020 року. 
Згідно з умовами зазначених договорів факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача у розмірі 38 734 грн 78 коп.
Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, переходу права вимоги до позивача або свідчили про погашення відповідачем заборгованості, матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів суду не подано.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання зобов`язань за кредитним договором, а предметом судового розгляду є наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, право вимоги щодо якої перейшло до позивача на підставі договору факторингу.
Оцінка суду:
Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України).
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За змістом статей 626, 627, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов, а укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі. Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статей 525, 526, 527 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом, а якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу цих прав.
Аналізуючи подані позивачем письмові та електронні докази, що містяться в матеріалах справи, у тому числі сформовані та подані через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми, взаємно узгоджуються між собою та підтверджують факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, перехід права вимоги до позивача, а також наявність і розмір заборгованості.
Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, кредитні кошти у визначені договором строки не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Поданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості щодо її складових, є арифметично узгодженим та відповідає матеріалам справи. Відповідачем цей розрахунок не спростовано, контррозрахунку не подано, як і не надано належних та допустимих доказів виконання зобов`язань повністю чи частково.
За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та вимоги чинного законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 4148121 від 06 листопада 2020 року є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат:
Щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2662,40 грн. та судових витрат у розмірі 6000 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Із матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» та адвокатом укладено договір про надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат позивачем подано договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг та докази їх оплати. Суд вважає зазначені витрати фактично понесеними, документально підтвердженими, співмірними зі складністю справи та обсягом наданої правничої допомоги, а тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 2662,40 грн. а також, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Керуючись ст.ст.247, 259, 263 - 265, 268, 273, 274, 280 - 282, 284 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» (код ЄДРПОУ 43657029, місцезнаходження: 07406, Київська область, місто Бровари, вулиця Симона Петлюри, будинок 21/1, IBAN: НОМЕР_2 , АТ «СЕНС БАНК», МФО 300346) заборгованість за кредитним договором № 4148121 від 06 листопада 2020 року у розмірі 38 734 (тридцять вісім тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 78 копійок, судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя