Справа № 352/738/26 
Провадження № 22-ц/4808/1245/26 
Головуючий у 1 інстанції Гриньків Д. В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:    Баркова В. М., Пнівчук О. В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – Іваніва Олега Вікторовича на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2026 року, ухвалене в складі судді Гриньків Д. В. в місті Івано-Франківську, у справіза позовомГоловного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2026 року начальник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії.
В обґрунтування вимог зазначала, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на обліку у ГУ ПФУ, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. 
17 травня 2024 року за виплатою допомоги на поховання за померлим ОСОБА_1 звернувся відповідач. 
Виплата пенсії ОСОБА_1 за травень 2024 року була проведена раніше за дату надходження інформації про смерть пенсіонера, а саме: 16 травня 2024 року. Розмір зайво виплаченої пенсії становить 2752,09 грн. Управління направляло претензію відповідачу для добровільного повернення безпідставно отриманої пенсії, однак станом на березень 2026 року відповідач пенсію не повернув. 
Враховуючи викладене, начальник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь управління безпідставно отриману суму пенсії за період з 01 травня 2024 року по 31 травня 2025 року в розмірі 2752,09 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2026 рокувідмовлено у задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що позивач не довів факту набуття відповідачем без достатньої правової підстави суми переплаченої пенсії у розмірі 2 752,09 грн. При цьому звернення відповідача 17 травня 2024 року із заявою про виплату допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_1 саме по собі не підтверджує отримання ним зазначеної суми. Крім того, суд звернув увагу на те, що претензія, долучена позивачем до матеріалів справи, адресована ОСОБА_2 .
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області – Іванів О. В. подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.
Зазначає, що у цій справі наявні всі умови для виникнення зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію як особі з інвалідністю перераховано на його особистий рахунок, відкритий у банківській установі, до надходження інформації про його смерть. Відтак відповідач як особа, яка звернулася із заявою про виплату допомоги на поховання померлого, зобов`язаний повернути такі кошти.
Розрахунок переплати наявний у матеріалах справи, а тому висновок суду першої інстанції про недоведеність заявлених вимог не відповідає обставинам справи.
За таких обставин, представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Позиція інших учасників справи
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Фактичні обставини справи
Встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 07 травня 2024 року виконавчим комітетом Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).
17 травня 2024 року із заявою про виплату допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5).
20 травня 2024 року заступник начальника головного управління ПФУ в Івано-Франківській області Р.Берчак звернувся з листом до АТ «Райффайзен банк Аваль», в якому просив повернути на рахунок Пенсійного фонду України кошти в сумі 2789,87 грн за травень 2024 року, перераховані на поточний рахунок одержувача коштів № НОМЕР_2 (дата виплати 16 число) (а.с.7).
З відповіді АТ «Райффайзен банк Аваль» від 22 травня 2024 року вбачається, кошти в залишку 37,78 грн повернуті на рахунок ПФУ (а.с.8).
Згідно з розрахунком переплати пенсії по пенсійній справі № 092750004208 ОСОБА_3 за період з 01 по 31 травня 2024 року (зняття коштів з рахунку після смерті пенсіонера), сума пенсії, яка належить до виплати – 0 грн, сума виплаченої пенсії – 2 752,09 грн, різниця – «-2 752,09» грн.(а.с.4).
25 липня 2024 року ГУ ПФУ в Івано-Франківській області підготувало лист ОСОБА_4 про добровільне відшкодування надміру виплачених сум ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 (а.с.12).
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі,розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Згідно зі статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому випадку суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.
Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року (справа №686/26486/14-а) зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, є зокрема подання документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обов`язок довести недобросовісність набувача покладається на сторону, яка вимагає повернення коштів.
У справі, яка переглядається, судом не встановлено будь-яких доказів на підтвердження факту зловживання відповідачем чи недобросовісності його дій, внаслідок яких позивачем було перераховано кошти в сумі 2 752,09 грн на рахунок померлого ОСОБА_1 після його смерті. Також не встановлено факту отримання відповідачем суми перерахованої пенсії ОСОБА_1 .
Сам по собі факт звернення відповідача після смерті ОСОБА_1 до управління із заявою про виплату йому допомоги на поховання померлого не є безумовним підтвердженням отримання відповідачем суми переплаченої пенсії у розмірі 2 752,09 грн. Інших доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог позивачем не надано.
Посилання в апеляційній скарзі на розрахунок переплати також не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки такий розрахунок підтверджує лише розмір коштів, який, на думку позивача, був надмірно виплачений, однак не підтверджує факту отримання цих коштів відповідачем та не свідчить про наявність правових підстав для їх стягнення саме з нього. При цьому зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані лише за умови зловживань з боку пенсіонера чи інших осіб, які діяли в його інтересах, що у цій справі не підтверджено доказами.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог та правомірно відмовив у їх задоволенні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Оскільки рішення суду першої інстанції апеляційним судом залишено без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – Іваніва Олега Вікторовича залишити без задоволення.
Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 15 вересня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді: В. М. Барков
О. В. Пнівчук