Справа № 595/765/26
Провадження № 2/595/513/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 
Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді  Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бучач цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 46005,21 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 12000,00 грн, за відсотками – 26805,21 грн, штраф у розмірі 6000, 00 грн, комісія – 1200,00 грн, Окрім того, просить стягнути з відповідача судові витрати
Свої позовні вимоги мотивує тим, що між «Лінеура Україна», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та ОСОБА_1 29.05.2025 року укладено Кредитний договір № 5573778, згідно якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн, на строк 360 днів, періодичність платежів – кожні 30 днів. Крім того, між ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та ОСОБА_1 18.06.2025 року укладено Додатковий договір до Договору № 5573778 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.05.2025. Відповідно до умов Додаткового договору сторони домовились збільшити суму кредиту на 5 000,00 гривень у зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: Згідно п. 1.3. Додаткового договору внести зміни в п. 1.2. Договору та викласти його в наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 12 000,00 гривень.». Відповідно до умов Договору № 5573778 від 29.05.2025 року кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 12000 грн, що належним чином підтверджується офіційним листом про перерахунок коштів ТОВ «ПЕЙТЕК». Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором № 5573778 від 29.05.2025р. у зв`язку з чим станом на 27.01.2026 утворилась заборгованість у розмірі 46005,21 грн. ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № C7-270126-1 від 27.01.2026. На виконання умов зазначеного Договору факторингу укладено Перелік № 1 (Додаток №2 до Договору факторингу №C7-270126-1 від 27.01.2026), згідно з яким відбулось відступлення права вимоги в тому числі за Договором № 5573778 від 29.05.2025 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 . Позивачем 03.02.2026 на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 , направлено смс-повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором 5573778 від 29.05.2025.
Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Відзиву на позов від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходило.
У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.
За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.05.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5573778 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Вказаний договір було підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 60112.
Відповідно до пункту 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити Комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 7000 гривень.
Згідно п. 1.3. строк кредитування (строк, на який надається кредит): 360 днів. Періодичність платежів - кожні 30 днів.
Згідно п. 1.4.1. стандартна процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Згідно п. 6.3. Договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) Клієнтом своїх грошових зобов`язань за Договором Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання.
Крім того, відповідач підписав 29.05.2026 за допомогою одноразового ідентифікатора Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком №1 до Договору, а також паспорт споживчого кредиту, яким також визначені умови кредитування.
Також, між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 18.06.2025 укладено Додатковий договір до Договору № 5573778 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.05.2025 року в електронній формі, відповідно до умов якого сторони домовились збільшити суму кредиту на 5000 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: Згідно п. 1.3. Додаткового договору внесено зміни у п.1.2. Договору та викладено його у наступній редакції: «На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити Комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 12000 гривень».
Вказаний Додатковий договір було підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 70017. Також відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатора Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком №1 до Договору в редакції від 18.06.2025, а також паспорт споживчого кредиту, яким також визначені умови кредитування.
Згідно п.1.3.1 Додаткового договору, було внесено зміни до п.1.4 Договору та встановлено, що комісія за надання кредиту становить 1200 грн. Згідно п.1.6 Додаткового договору, з урахуванням зміненої суми кредиту денна процентна ставка дорівнює 0,9547%.
Листом Вих.№ 20260127-917 від 27.01.2026, ТОВ «Пейтек» повідомило ТОВ «Лінеура Україна», що 29.05.2025 на картку № НОМЕР_2 було зараховано 7000 грн.
Листом Вих.№ 1-2701 від 27.01.2026, ТОВ «Уіверсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Лінеура Україна», що 18.06.2025 на картку № НОМЕР_2 було зараховано 5000 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 27.01.2026 заборгованість ОСОБА_1 становить 45891,32 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 12000 грн., за відсотками - 26691,32 грн, штраф - 6000 грн, комісія - 1200 грн.
27 січня 2026 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № С7-270126-1.
Згідно з пунктом 2.1. договору факторингу ТОВ «Новий Колектор» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Лінеура Україна» загальну ціну продажу в сумі, передбаченій п. 3.2. цього Договору, а «Лінеура Україна» зобов`язаний відступити ТОВ «Новий Колектор» права вимоги за кредитним договором в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. З дати відступлення права вимоги, Клієнт перестає бути стороною за Кредитним Договором, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за Кредитним Договором та набуває всіх прав за ним.
Згідно з Актом приймання-передачі Переліку № 1 від 27 січня 2026 року до Договору Факторингу № С7-270126-1 від 27 січня 2026 клієнт передав, а фактор прийняв Перелік № 1, права грошових вимог за якими відступаються згідно договору.
Відповідно до Переліку № 1 до Договору факторингу № С7-270126-1 від 27 січня 2026 ТОВ «Лінеура Україна» передало право вимоги ТОВ «Новий Колектор» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5573778 від 29.05.2025 у загальному розмірі 46005,21 грн.
Згідно платіжної інструкції № 37204767222222706 від 27.01.2026 позивач сплатив на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» оплату ціни продажу за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № С7-270126-1 від 27 січня 2026 в сумі 2354374,57 грн.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом в межах даної справи, кредитний договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
На час розгляду справи судом відповідачем не надано заперечень проти позову, контррозрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, тощо.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідач порушив зобов`язання, у визначені умовами кредитного договору строки кредит не повернув, проценти за користування ним не сплатив, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем за допомогою належних доказів.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №5573778 від 29.05.2025 вбачається, що сума заборгованості станом на 26.01.2026 за тілом кредиту складає 12000,00 грн, за процентами – 26691,32 грн, за комісією 1200, 00 грн та штраф – 6000,00 грн. Відповідно на дату відступлення права вимоги за кредитним договором 27 січня 2026 року заборгованість за процентами складає 26805,21 грн. 
Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості 12000,00 грн за тілом кредиту та 26805,21 грн заборгованості за нарахованими процентами підлягають задоволенню.
Стосовно решти позовних вимог суд зазначає наступне.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.
Такий висновок Верховного Суду міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц.
Крім того, в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування - це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 8 Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.
При цьому, суд зауважує, що в кредитному договорі № 5573778 від 29.05.2025 та додатковому договорі до нього не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія, тому умова кредитного договору про обов`язок відповідача сплатити комісію за видачу кредиту є нікчемною відповідно до ч. 5 ст. 12Закону України «Про споживче кредитування».
За наведених обставин позовна вимога про стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту в сумі 1200,00 грн не підлягає задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за штрафними санкціями, як зазначено в позовній заяві, в розмірі 6000 грн, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за штрафами у сумі 6000 грн до задоволення не підлягають.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2245,72 грн (38805,21 грн х 2662,40 грн /46005,21 грн).
Позивачем також заявлено про відшкодування судових витрат на оплату послуг поштового зв`язку в розмірі 273,78 грн.
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження цих витрат позивачем надано: квитанцію про оплату поштового відправлення № 2095056 від 03.06.2026 та опис вкладення поштового відправлення.
Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату послуг поштового зв`язку згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 230,93 грн (38805,21 грн х 273,78 грн /46005,21 грн).
На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 551, 610, 612, 616, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258-268, 273, 274, 279, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код за ЄДРПОУ: 43170298, адреса: 01133, м. Київ, Печерський район, вул. Алмазова Генерала, буд.13, оф.601) заборгованість за Кредитним договором №5573778 від 29.05.2025 року в розмірі 38805 (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто шість) грн 21 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 2245 (дві тисячі двісті сорок п`ять) грн 72 коп., а також витрати на оплату послуг поштового зв`язку в сумі 230 (двісті тридцять) грн 93 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: | | Р.  О.  Содомора