ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 р. | Справа № 520/9052/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2026, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 14.05.26 по справі № 520/9052/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просив суд:
1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо здійснення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2026 із застосуванням, понижуючих (обмежуючих) коефіцієнтів визначених статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 р. № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану»;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 01.01.2026 та здійснити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років у повному обсязі у розмірі 45652,45 грн., без застосування при її виплаті з 01.01.2026 понижуючих (обмежуючих) коефіцієнтів визначених статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 р. № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем з 01.01.2026 до нарахованої пенсії застосовано коефіцієнт зменшення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану" (далі - Постанова № 1778). Отже, на думку позивача, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.
Вказує, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі, умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
Позивач звертає увагу, що ст. 30 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" від 03.12.2025 №4695-IX та Постановою № 1778 запроваджено тимчасове (на 2026 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) коефіцієнтів зменшення пенсії, тобто вказаними положеннями законодавства фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законом України «Про прокуратуру», який є спеціальним у законодавчому регулюванні відносин у сфері пенсійного забезпечення працівників прокуратури.
Зазначає на тому, що Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині 2 статті 19, статті 130 Конституції України. Водночас, зазначений бюджетний закон фактично обмежує розмір пенсії позивача, що порушує гарантії, закріплені у статті 46 Конституції України.
Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з січня 2010 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-XII (далі - Закон №1789-XII) у розмірі 90 відсотків від середньої заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмеження її максимального розміру.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 по справі № 520/7858/2020 було визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області №162 від 01.04.2020 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років. Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до статті 50-1 Закону №1789-XII ОСОБА_1 , обчисленої відповідно до довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, виданої Військовою прокуратурою об`єднаних сил №14-84 вих. 20 від 04 березня 2020 року, про фактично нараховану заробітну плату за посадою заступника військового прокурора гарнізону, виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної заробітної плати без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат у відповідності до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії).
З 1 січня 2025 року виплата пенсії заявнику проводилась з урахуванням положень статті 46 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” та постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” (далі - Постанова №1).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 по справі № 520/13793/25 було визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025, з застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою №1. Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025, без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою № 1, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
З 1 січня 2026 року виплата пенсії заявнику проводиться з урахуванням положень статті 46 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” та Постанови №1778.
Згідно з приєднаним до справи протоколом перерахунку пенсії від 26.01.2026 відповідач обчислив пенсію позивача до виплати із застосуванням коефіцієнтів згідно з Постановою №1778, унаслідок чого із загального розміру пенсії у - 45652,45 грн до виплати належить - 32744,99 грн.
Посилаючись на неправомірність дій пенсійного органу щодо зменшення розміру пенсії з 01.01.2026, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що реально вчинене суб`єктом владних повноважень у межах спірних правовідносин управлінське волевиявлення з приводу обчислення розміру пенсії позивача до виплати не порушує права заявника на розмір пенсії до виплати за абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII) (десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність), а навпаки - із застосуванням ст. 30 Закону №4695-IX та Постанови №1778 призводить до отримання заявником пенсії понад згаданий в абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII розмір, тож - відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та не суперечить судовому акту у справі №520/7858/2020.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з таких підстав.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Частиною 2 ст. 64 Конституції України встановлено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Відповідно до ст. 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (далі - Указ № 64/2022), у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
В подальшому, Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та діє станом на час розгляду даної адміністративної справи.
Отже, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом № 64/2022, не передбачено обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, які встановлені ст. 46 Конституції України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області, як отримувач пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру".
Статтею 30 Закону №4695-IX установлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану в Україні пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 30 Закону №4695-IX Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1778, яка набрала чинності 01 січня 2026 року та застосовується з 1 січня 2026 року.
Пунктом 1 Постанови №1778 установлено, що у період воєнного стану у 2026 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до, зокрема Закону України «Про прокуратуру» розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Для осіб, які отримують пенсії (пенсійні виплати) у розмірі, визначеному в абзаці першому цього пункту, та мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Таким чином, з урахуванням наведених вище норм законодавства слідує, що у період воєнного стану у 2026 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням встановлених коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії.
Тобто, приписами ст. 30 Закону №4695-IX та Постанови №1778 запроваджено тимчасове (на 2026 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про прокуратуру», коефіцієнтів зменшення пенсії, отже вказаними положеннями законодавства фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законом України «Про прокуратуру» та Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".
Окрім того, застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про прокуратуру», коефіцієнтів зменшення пенсії згідно ст. 30 Закону №4695-IX та п.1 Постанови №1778 фактично призводить до обмеження конституційного права такої категорії осіб на належний соціальний захист, що передбачений спеціальним законом.
В контексті наведеного вище, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 28.08.2020 № 10-р/2020 зазначив, що: "оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007).
Враховуючи викладене, Конституційний Суд України вкотре наголошує на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.".
В даному випадку зміна правового регулювання відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» може мати місце лише у випадку внесення відповідних змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а інші нормативно-правові акти підлягають застосуванню лише у випадку їх прийняття відповідно до цих законів.
Закон України «Про прокуратуру», який є спеціальним до спірних правовідносин, не передбачає врахування коефіцієнтів при обчисленні пенсій особам, що мають право на пенсійне забезпечення відповідно до норм згаданого закону.
Колегія суддів вважає, що у спірних відносин слід застосовувати приписи Закону України «Про прокуратуру», які є спеціальними до спірних правовідносин, а не ст. 30 Закону №4695-IX та Постанови №1778.
Як вже зазначалося вище, позивач є пенсіонером, який перебуває на обліку у відповідача, як отримувач пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».
З матеріалів справи встановлено, зокрема з перерахунку пенсії, що з 01.01.2026 розмір нарахованої пенсії позивача склав 45652,45 гр, однак сума пенсії до виплати на виконання положень Постанови №1778 обмежена з 01.01.2026 до 32744,99 грн (а.с. 40-41).
Такий перерахунок та виплата пенсії не пов`язана зі збільшенням рівня грошового забезпечення, наданням передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиттям на державному рівні заходів, спрямованих на соціальний захист, а також із забезпеченням єдності умов та норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про прокуратуру».
Колегія суддів зазначає, що застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про прокуратуру» коефіцієнтів зменшення пенсії фактично призводить до обмеження конституційного права такої категорії осіб на належний соціальний захист, що передбачений спеціальним законом.
Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.09.2025 року у справі №120/1081/25 в подібних правовідносинах.
Відтак, оскільки Закон України «Про прокуратуру», який є спеціальним в спірних правовідносинах, не передбачає врахування коефіцієнтів при обчисленні пенсій особам, що мають право на пенсійне забезпечення відповідно до норм згаданого закону, застосування відповідачем положень Постанови №1778 при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії, є протиправним.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів доходить висновку, що відповідач зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою № 1778, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо здійснення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2026 із застосуванням, понижуючих (обмежуючих) коефіцієнтів визначених статтею 30 Закону №4695-IX та Постановою № 1778, а також зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати з 01.01.2026 та здійснити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років у повному обсязі у розмірі 45652,45 грн, без застосування при її виплаті з 01.01.2026 понижуючих (обмежуючих) коефіцієнтів визначених статтею 30 Закону №4695-IX та Постановою № 1778, з урахування раніше виплачених сум.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив помилкові висновки.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
З огляду на вищенаведений підхід, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від по справі № 520/7434/24, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 по справі № 520/9052/26 - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо здійснення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2026 із застосуванням, понижуючих (обмежуючих) коефіцієнтів визначених статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 р. № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ЄДРПОУ 14099344) перерахувати з 01.01.2026 та здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) призначеної пенсії за вислугу років у повному обсязі у розмірі 45652,45 грн, без застосування при її виплаті з 01.01.2026 понижуючих (обмежуючих) коефіцієнтів визначених статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 р. № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», з урахування раніше виплачених сум. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | М.О. Семененко
Судді | | З.Г. Подобайло   І.С. Чалий