Справа № 203/2833/26
Провадження № 2/0203/1988/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 липня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді  Колесніченко О.В.,
за участю секретаря  Шовкопляса М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року позивач, ТОВ «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, м. Бровари), пред`явило цей позов з підстав прострочення виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 квітня 2011 року № 2-5258/11, яким стягнуто заборгованість на користь ПАТ «Ерсте Банк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним №014/1207/73/03959 від 17 серпня 2007 року в сумі 33 365,54 доларів США, з яких заборгованості за кредитом та відсоткам – 33 150,67 доларів США, та витрати на судовий збір – 214,87 доларів США. Оскільки ні на користь визначеного рішенням суду кредитора, ні після заміни ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02 травня 2021 року кредитора на ТОВ «Діджи Фінанс», відповідачем стягнута заборгованість не погашена, то в силу ст. 625 ЦК України позивач просить суд стягнути за період прострочення з 25 лютого 2019 року до 24 лютого 2022 року 3% річних в сумі 3 002,90 доларів США, що еквівалентно 131 166,16 грн., судовий збір в сумі 2 662,40 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2026 року вказана позовна заява передана судді Центрального районного суду міста Дніпра Колесніченко О.В. 24 березня 2026 року.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 03 квітня 2026 року, після усунення позивачем недоліків за ухвалою суду від 27 березня 2026 з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. 
У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який 05 травня та 01 червня 2026 року у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, що з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані у справі докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06 квітня 2011 року № 2-5258/11 позов ПАТ «Ерсте Банк» Донецьке РУ РБ АТ «Ерсте Банк» задоволений; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 33 150 (тридцять три тисячі сто п`ятдесят) доларів США 67 цента США, що еквівалентно 256 327,65 грн., яка складається з: 26 666,88 доларів США - заборгованість по кредиту, 3 924,04 доларів США – заборгованість по відсоткам, 1 701,12 доларів США – заборгованість за пенею за прострочення кредиту, 858,63 доларів США – заборгованість за пенею за прострочення відсотків, а також стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку відшкодування судових витрат: судовий збір у розмірі 214 (двісті чотирнадцять) доларів США 87 центів, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн. (а.с.36-37 т. 2, справа №2-5258/11).
Вказане рішення не оскаржувалась та набрало законної сили в загальному порядку 19 квітня 2011 року.
На виконання вищезазначеного рішення 19 квітня 2011 року позивачу видано два виконавчих листи №2-104/11, які отримано представником позивача під розписку 27 травня 2011 року, про що свідчить наявна розписка представника позивача в довідковому листі до справи (обкладинка справи 2-104/11 том 2).
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23 травня 2014 року № 2-104/11 (провадження № 6/242/68/14) замінено стягувача за виконавчими листами №2-104/11 від 19 квітня 2011 року виданими Селидівським міським судом Донецької області з Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк»» на правонаступника Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (а.с. 62-62 зворот том 2, справа №2-104/11).
Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили в загальному порядку.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05 лютого 2021 року № 2-104/11 (провадження № 6/242/47/21) замінено стягувача у справі № 2-5258/11, а саме Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (а.с. 100-100 зворот том 2, справа №2-104/11).
Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 23 лютого 2021 року.
18 жовтня 2011 року постановою головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Козеруком О.П. відкрито виконавче провадження №29351345 на виконання виконавчого листа №2-104 виданого 19 квітня 2011 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» Донецьке РУ РБ АТ «Ерсте Банк» заборгованість у розмірі 32 150,67 доларів СШН, що еквівалентно 256 327,65 грн., де боржником зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40-41 том 2, справа 2-104/11).
18 жовтня 2011 року постановою головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Козеруком О.П. відкрито виконавче провадження №29351345 на виконання виконавчого листа №2-104 виданого 19 квітня 2011 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» Донецьке РУ РБ АТ «Ерсте Банк» заборгованість у розмірі 32 150,67 доларів СШН, що еквівалентно 256 327,65 грн., де боржником зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 43-44 том 2, справа 2-104/11).
За відкритими офіційними даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, також видно, що 26 жовтня 2011 року постановою головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Козеруком О.П. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 із забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу (а.с. 61-62 том 3, справа №203/2833/26).
26 жовтня 2011 року постановою головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Козеруком О.П. накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та належать боржнику у межах суми 256 327,65 грн. (а.с. 63-64 том 3, справа №203/2833/26).
15 січня 2020 року постановою заступника начальника Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Романінця Р.В. виконавчий документ передано до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 65-65 зворот том 3, справа №203/2833/26).
16 січня 2020 року постановою заступника начальника Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Романінця Р.В. прийнято виконавче провадження №29352416 з примусового виконання виконавчого листа №2-104 від 19 квітня 2011 року (а.с.66-66 зворот том 3, справа №203/2833/26).
10 грудня 2020 року постановою головного державного виконавця Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білика А.О. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.67-67 зворот том 3, справа №203/2833/26).
10 грудня 2020 року головним державним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Біликом А.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна у боржника ОСОБА_1 на яке може бути звернуте стягнення, а здійснення державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с. 68-68 зворот том 3, справа №203/2833/26).
Таким чином, виконавче провадження №29352416 завершене без фактичного виконання, що свідчить про те, що строк пред`явлення до виконання в силу ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» переривався і згідно ч.5 ст. 12 вказаного Закону починався з дня повернення виконавчого документу, у зв`язку з чим, враховуючи положення п. 12 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (в редакції Закону №540-ІХ від 30 березня 2020 року) про те, що визначені цим Законом строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжувались на строк дії такого карантину, а також приписи пп.4 п.102 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», про те, що визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, належить дійти висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання рішення суду від 06 квітня 2011 року № 2-104/11, не сплив, а тому заявлені позовні вимоги не є задавненими.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За правилами ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06 квітня 2011 року № 2-5258/11 позов ПАТ «Ерсте Банк» Донецьке РУ РБ АТ «Ерсте Банк» задоволений; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 33 150 (тридцять три тисячі сто п`ятдесят) доларів США 67 цента США, що еквівалентно 256 327,65 грн., яка складається з: 26 666,88 доларів США - заборгованість по кредиту, 3 924,04 доларів США – заборгованість по відсоткам, 1 701,12 доларів США – заборгованість за пенею за прострочення кредиту, 858,63 доларів США – заборгованість за пенею за прострочення відсотків, а також стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку відшкодування судових витрат: судовий збір у розмірі 214 (двісті чотирнадцять) доларів США 87 центів, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23 травня 2014 року № 2-104/11 (провадження № 6/242/68/14) замінено стягувача за виконавчими листами №2-104/11 від 19 квітня 2011 року виданими Селидівським міським судом Донецької області з Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк»» на правонаступника Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК».
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05 лютого 2021 року № 2-104/11 (провадження № 6/242/47/21) замінено стягувача у справі № 2-5258/11, а саме Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».
У пред`явленому позові ТОВ «Діджи Фінанс», посилаючись на те, що зобов`язання за кредитним договором №014/1207/73/03959 від 17 серпня 2007 року залишаються не виконаними та стягнута за рішенням суду заборгованість відповідачем не погашена ні на користь первісного кредитодавця, ні на користь позивача, а тому просило у відповідності до ст.625 ЦК України стягнути з відповідача 3 % річних за період з 25 лютого 2019 року до 24 лютого 2022 року, що за даними наданого позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку складає 3 002,90 доларів США, що еквівалентно 131 166,16 грн.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). 
Як визначено у ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, але також завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі й інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між суб`єктом, який таку шкоду завдав, і потерпілим. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанови Великої палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18) та від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18)).
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18), від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), від 19.06.2019 року у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18)).
Крім того, у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі №339/400/16-ц (провадження №61-14114св19) зазначено, що положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.01.2016 року у справі №6-2759цс15 (про те, що правовідносини стосовно виконання судових рішень урегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можна застосовувати приписи про цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України)), а також від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15 (про те, що ст.625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 цього Кодексу не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України за наявності деліктних, а не зобов`язальних правовідносин), та вказала, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За встановлених обставин, оскільки стягнута за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06 квітня 2011 року у цивільній справі №2-5258/11 заборгованість за кредитним договором №014/1207/73/03959 від 17 серпня 2007 року відповідачем ОСОБА_1 не сплачена, виконавчий лист пред`явлений до виконання з відкриттям виконавчого провадження 18 жовтня 2011 року, яке перебувало на примусовому виконанні до 10 грудня 2020 року, тобто до повернення виконавчого документа стягувачу без фактичного виконання, чим перерваний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з чим основні вимоги про стягнення боргу не є задавненими, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи судовий збір належить покласти на відповідача.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 279-283 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) за період з 25 лютого 2019 року по 24 лютого 2022 року 3% річних в сумі 3 002,90 доларів США (три тисячі два долари США 90 центів), що еквівалентно 113 116,16 грн. (сто тринадцять тисяч сто шістнадцять гривень 16 коп.). 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), судовий збір в сумі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).

Відповідач вправі подати до Центрального районного суду міста Дніпра письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення складене та підписане 13 липня 2026 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги, а так само відповідачем – з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко