Справа № 127/5604/25
Провадження № 22-ц/801/1478/2026
Категорія: 16
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року	Справа № 127/5604/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.
з участю секретаря судового засідання: Закерничної А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/5604/25 за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про витребування земельної ділянки,
за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року, ухвалене у складі судді Борисюк І. Е., -

встановив:
В лютому 2022 року заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області Семенюк Володимир Анатолійович звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:001:0342 площею 0.1 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої у АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи заявлену вимогу, прокурор посилався на те, що документи на підставі яких відповідач набув право власності на спірну земельну ділянку – є підробними.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року в задоволенні позову відмовлено (т. 2 а.с. 218-225).
В апеляційні скарзі прокурор просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року скасувати і ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права (т. 2 а.с. 231-242).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник прокуратури Кравчук Олексій Леонідович та представник Вінницької міської ради Шмігленко Ірина Володимирівна апеляційну скаргу підтримали і дали пояснення аналогічні доводам викладеним в апеляційній скарзі. 
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Жовмір Дарія Олександрівна апеляційну скаргу не визнала, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, проте, про час і місце розгляду апеляційної скарги Лука-Мелешківської сільської ради була належним чином повідомлена.
Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, з огляду на таке.
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт відсутності в архіві тексту рішення 48 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 19.05.2015, а також відсутність згадування про нього у протоколі сесії, не є достатнім і беззаперечним доказом того, що таке рішення не приймалося. Позивач не надав жодного висновку експертизи, доказів підроблення документів чи встановленого судом факту фальсифікації реєстраційних дій. Натомість державна реєстрація права власності відбулася у 2015 році та протягом тривалого часу не оскаржувалася і не скасовувалася у встановленому законом порядку. Презумпція правомірності набуття права власності та достовірності відомостей державних реєстрів не була спростована належними доказами.
За встановлених в ході розгляду справи обставин суд першої інстанції дійшов таких висновків:
- що відповідач є добросовісним набувачем, а позивач не вніс вартість спірного майна на депозитний рахунок суду, що відповідно до ч. 5 ст. 390 ЦК України є необхідною умовою витребування майна у добросовісного набувача, тому невиконання цієї вимоги саме по собі є підставою для відмови у задоволенні позову.
- що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту вибуття земельної ділянки з комунальної власності поза волею уповноваженого органу, не спростовано презумпції правомірності державної реєстрації права власності та не доведено недобросовісності відповідача.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При розгляді цієї справи судом першої інстанції застосована релевантна практика ЄСПЛ. 

Фактичні обставини справи встановлені судом першої та апеляційної інстанції
На підставі договору оренди від 26 червня 2007 року у користуванні ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп» перебувала земельна ділянка площею 2,000 га, кадастровий номер 0520682803:02:001:0122, строк дії 3 роки, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для комерційного використання розміщення ресторанно-розважального комплексу, яка знаходилась на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в межах населеного пункту АДРЕСА_2 , відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру 28.08.2007 з присвоєнням кадастрового номеру 0520682803:02:001:0122 (т. 1 а.с. 116-117).
Згідно рішення від 23 березня 2012 року 15 сесії 6 скликання сільського голови Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Сича В.М., дію договору оренди землі від 23 березня 2012 року з ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп», площею 2,00 га для комерційного використання будівництва комплексу по ремонту і обслуговування, продажі автомобілів та інших об`єктів по наданню послуг населення, розташованої в АДРЕСА_1 – припинено (т. 1 а.с. 91, 116-117).
Відповідно до змісту та картографічних матеріалів Проєкту землеустрою щодо зміни меж міста Вінниця, розробленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», земельна ділянка з кадастровим номером 0520682803:02:001:0122 увійшла до складу земель Лука-Мелешківської сільської ради, що входять у межі міста Вінниці (т. 1 а.с. 124-139, т. 2 а.с. 7-14).
Рішенням 27 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 20.09.2013 «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж м. Вінниці» сільською радою погоджено зазначений проєкт, поданий Вінницькою міською радою, контроль за виконанням якого покладено на виконавчий комітет сільської ради (т. 1 а.с. 132).
Постановою Верховної Ради України від 13.05.2015 № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» було змінено межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшивши територію міста на 4 448, 97 га земель, у тому числі, окрім іншого, за рахунок 495, 19 га земель Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району.
Згідно з архівними відомостями Публічної кадастрової карти України 19 травня 2015 року комунальну ділянку з кадастровим номером 0520682803:02:001:0122 перенесено в архів та за її рахунок сформовано, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342.
Відомості про державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 внесені 19.05.2015 на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам у кількості 12-ти осіб для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту Вінницького району, Вінницької області, розробленого ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» (т. 1 а.с. 24-36).
Рішенням Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області 45 сесії 6 скликання від 25 березня 2015 року «Про надання дозволу громадянам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту», надано дозвіл дванадцяти фізичним особам, зокрема і ОСОБА_1 , на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею по 0,10 га кожному для ведення особистого селянського господарства із земель запасу, які розташовані на території Луко-Мелешківської сільської ради в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 27).
На підставі договору № 163-15 ПВ від 14 квітня 2015 року ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» на ім`я замовника ОСОБА_1 Проект землеустрою (т. 1 а.с. 24-86).
Рішенням Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області 45 сесії 6 скликання від 19 травня 2015 року «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000га у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту (пункт 1). Передано у власність громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1000га у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу які розташовані на території Луко-Мелешківської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0520682800:02:001:0342 (пункт 2). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» громадянину ОСОБА_1 здійснити комплекс заходів щодо оформлення права власності на земельну ділянку (пункт 3) (т. 1 а.с. 22).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 413653557 сформованої 17 травня 2025 року, земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:001:0342 площею 0.1 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована у АДРЕСА_1 травня 2015 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , на підставі рішення Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області  від 19 травня 2015 року; Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ-0502913822015, виданий 19 травня 2015 року Управлінням Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 21487623, видане 22 травня 2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Кривоус О.А. (т. 1 а.с. 115-117).
Згідно із Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) 18 травня 2023 року до ЄРДР внесено заяву Вінницької міської ради, про те, що в ході проведення обстежень земель Вінницької міської територіальної громади було виявлено незаконне отримання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , чим Вінницькій міській територіальній громад було завдано значної шкоди, номер кримінального провадження: 12023020010000711 (т. 1 а.с. 19; 20-21).
Вінницькою окружною прокуратурою під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023020010000711 від 18.05.2023 та при виконанні повноважень, визначених статтею 1311 Конституції України і ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт незаконного вибуття у приватну власність земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342, розташованої на території Вінницької міської територіальної громади.
Згідно відповідей архівного відділу Вінницької райдержадміністрації та Лука-Мелешківської сільської ради, долучених до даної позовної заяви:
- відсутнє рішення 45 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.03.2015 «Про надання дозволу громадянам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту», зокрема щодо ОСОБА_1 ;
- відсутнє рішення 48 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області від 19.05.2015 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту»;
- у протоколі 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області не виявлено відомостей про розгляд питання про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки. (т. 1 а.с. 87-90, 95-113)

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України)
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України).
Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції України про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України).
Відповідно до статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Разом з тим статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частиною першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна.
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів в юридичному складі, необхідному для виникнення права власності на нерухоме майно, але самостійного значення як підстава виникнення права власності не має.
Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Звертаючись до суду з цим позовом про витребування земельної ділянки, прокурор посилався на те, що реєстрація права власності за відповідачем ОСОБА_1 здійснена ним на підставі підроблених документів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України)
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Цивільна справа підлягає вирішенню з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:001:0342 площею 0.1 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована у АДРЕСА_1 , 19 травня 2015 року на підставі рішення Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області  від 19 травня 2015 року; Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ-0502913822015, виданий 19 травня 2015 року Управлінням Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 21487623, видане 22 травня 2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Кривоус О.А.
Матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що документи на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем, є підроблені. 
При цьому надані прокурором листи-відповіді архівного відділу Вінницької райдержадміністрації та Лука-Мелешківської сільської ради щодо відсутності відповідних рішень, на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності відповідача на спірну земельну ділянку, не свідчить про те, що такі рішення не приймалися і не є підставою для висновку про підроблення виданих на їх підставі правовстановлюючих документів.
Відсутність рішень у архіві не підтверджує незаконність державної реєстрації нерухомості (постанова ВС КЦС від 16 квітня 2026 року у справі № 179/1099/23 провадження № 61-6607св25).
З огляду на викладене, оскільки прокурор належними і допустимими доказами не спростував правомірність набуття права власності відповідачем на спірну земельну ділянку, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову в позові.
При наданні пояснень у суді апеляційної інстанції прокурор просив застосувати висновки Верховного Суду викладені у постанові від 08 квітня 2026 року у справі № 314/3213/23 провадження № 61-16253св25, за обставинами справи якої майно вибуло з володіння власника, , поза його волею на підставі судового рішення про визнання права власності у порядку набувальної давності відносно спірної земельної ділянки, яке майже через шість років було скасовано апеляційним судом, а відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Проте, висновки Верховного Суду потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи. 
Отже, судова практика яку просить застосувати прокурор у цій справі є нерелевантною до справи яка переглядається апеляційним судом.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, що, в свою чергу, не дає підстав для висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, понесені скаржником, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за його рахунок.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
постановив :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:  І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська