ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2026 м.Дніпро Справа № 908/2403/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Кошлі А.О., Кучеренко О.І., 
з участю секретаря судового засідання: Кишканя М.А.,
представника позивача (апелянта): Гранкіної А.В. (в режимі відеоконференції),
представника відповідача: Лянгасової Ю.А. (в режимі відеоконференції),
прокурора: Деркач І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 (головуючий в першій інстанції Боєва О.С., повний текст складений та підписаний 17.10.2025) 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ»
до відповідача: Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області
за участю заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України
про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» (надалі – ТОВ «Автомагістраль-Південь») звернулось з позовом до Господарського суду Запорізької області про стягнення з Служби автомобільних доріг у Запорізькій області (надалі - Служба) 69080519,25 грн основного боргу за договором № 406-21/1 від 25.06.2021.
Позовна заява обґрунтована тим, що за умовами договору підряду № 406-21/1 від 25.06.2021 позивач виконав роботи з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Т-04-08 Павлоград - Васильківка - Новомиколаївка - Оріхів - Токмак на ділянці км 140+208 – км 169+671, Запорізька область, проте відповідачем не було прийнято та не оплачено роботи по даному договору на загальну суму 69080519,25 грн. При цьому супровідним листом № 1209/01 від 12.09.2022 генпідрядник надав замовнику акт приймання виконаних будівельних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт на спірну суму для погодження та підписання, однак з незрозумілих причин зазначені документи залишились непідписаними. Листом від 28.10.2022 № 22/1158 Служба повідомила позивача про відсутність достатнього фінансування, що завадило проведенню розрахунку. Водночас відповідач не надав письмових зауважень і заперечень як щодо обсягів чи якості виконаних робіт/послуг, так і щодо наявності відступів від умов договору чи недоліків у виконаних позивачем роботах, а неповернення замовником документів генпідряднику без підписання свідчить про їх належне оформлення та відповідність вимогам чинного законодавства і відсутність будь-яких підстав для їх непідписання з боку Служби. Таким чином, на переконання позивача, не заявляючи про виявлені недоліки робіт чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, замовник безпідставно ухиляється від прийняття робіт, тоді як нездійснення ним оплати вартості робіт є порушенням норм ст.ст.525, 526 ЦК України та умов договору № 406-21/1 від 25.06.2021.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.12.2023 у справі № 908/2403/22 позовні вимоги ТОВ «Автомагістраль-Південь» задоволено; стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області на користь ТОВ «Автомагістраль-Південь» 69080519,25 грн основного боргу. Цим же рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 868350,00 грн судового збору. 
Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2023 у даній справі.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2025 апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2023 у справі № 908/2403/22 - без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.04.2025 касаційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського від 18.02.2025 та рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2023 у справі № 908/2403/22 скасовано; справу № 908/2403/22 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд, скасовуючи рішення Господарського суду Запорізької області та постанову Центрального апеляційного господарського суду у справі № 908/2403/22 та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, вказав на те, що суди не врахували висновків Верховного Суду у подібній справі № 908/2400/22, яка розглядалася між тими ж сторонами, не встановили ключових обставин, необхідних для правильного вирішення спору. Зокрема, не перевірили, чи реально виконувались роботи, чи дотримано строків їх виконання згідно з календарним планом, чи були поважними причини відмови замовника від підписання актів, з огляду на те, що об`єкт знаходиться на тимчасово окупованій території, а також чи є поданий до суду Акт виконаних робіт тим самим документом, який надсилався для підписання. Верховний Суд наголосив, що оплата за одностороннім актом виконаних робіт можлива лише за умови реального виконання робіт та безпідставного ухилення замовника від їх прийняття.
Верховний Суд вказав, що при новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно звернути особливу увагу на наступне: позивач має надати, а суд - дослідити докази реального виконання робіт, такі, як загальні журнали робіт, акти на закриття прихованих робіт, докази придбання матеріалів та використання техніки; перевірити дотримання строків виконання робіт згідно з Календарним планом, оскільки порушення строків може вплинути на обов`язок замовника здійснити оплату; ретельно оцінити причини, з яких відповідач відмовився підписувати акти - чи були вони обґрунтованими, враховуючи відсутність доступу до об`єкта через бойові дії, та чи не порушив сам замовник процедуру приймання робіт; встановити тотожність актів, які направлялися відповідачу, з тими, що подані до суду. Також при новому розгляді справи має бути врахована правова позиція Верховного Суду у справі № 908/2400/22.
Під час нового розгляду справи № 908/2403/22, рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у задоволенні позову відмовлено; здійснено поворот виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2023 у даній справі; у поворот виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2023 у справі № 908/2403/22 стягнуто з ТОВ «Автомагістраль-Південь» на користь Служби 69080519,25 грн основного боргу.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту реального виконання будівельних робіт саме в заявленому обсязі та у визначені договором строки. Суд встановив, що Акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) № 7 та Довідка про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) на суму 69080519,25 грн не містили дати їх складення та періоду, за який роботи виконувались. На переконання суд першої інстанції, така неповнота унеможливила перевірку дотримання позивачем умов п.4.2 договору, згідно з яким акти мають готуватися та передаватися замовнику не пізніше ніж за 5 робочих днів до кінця звітного місяця. Судом першої інстанції також встановлено, що ці акти фактично були направлені відповідачу лише у вересні 2022 року, хоча позивач стверджував, що роботи виконувались з вересня 2021 року по лютий 2022 року, на підставі чого суд дійшов висновку про порушення строків передання робіт.
Крім того, суд першої інстанції критично оцінив наданий позивачем висновок експерта № 25-92/СД від 30.05.2025, оскільки експертне дослідження проводилося без натурного обстеження об`єкту – частини автомобільної дороги, що знаходиться на тимчасово окупованій території. Суд зазначив, що оцінити обсяги, вартість та якість фактично виконаних робіт лише на підставі документації та фотографій, без реального огляду об`єкту на місцевості, неможливо, а тому такий висновок не може бути належним доказом.
Також підставою для відмови у позові став висновок суду про обґрунтованість відмови відповідача від підписання актів виконаних робіт. Суд встановив, що відмова не була безпідставною, не має ознак ухилення замовника від прийняття робіт, а була зумовлена об`єктивними, незалежними від нього причинами, зокрема, тим, що на момент отримання акту у вересні 2022 року та під час розгляду справи, автомобільна дорога державного значення Т-04-08 на ділянці км 140+208 – км 169+671 у Запорізькій області, перебувала на тимчасово окупованій території та в зоні активних бойових дій. Це позбавило відповідача фізичної можливості виїхати на місце, оглянути виконані роботи, перевірити їх обсяг та якість, як того вимагають ст.ст.853, 882 ЦК України та умови договору. Суд також зазначив, що позивач не довів факту своєчасного звернення до відповідача для прийняття робіт до введення воєнного стану, тобто до 24 лютого 2022 року. Посилання позивача на лист від 23.03.2022 № 2303/01 суд першої інстанції не взяв до уваги, оскільки він стосувався іншої вартості виконаних робіт та не міг підтвердити належне виконання умов договору у заявленому до стягнення розмірі.
Аргументи прокурора про нікчемність договору № 406-21/1 від 25.06.2021 через його укладення без відповідних бюджетних асигнувань всупереч ст.48 БК України, суд першої інстанції відхилив та зазначив, що положення ч.3 ст.48 БК України, на яку посилався прокурор, не поширюються на відповідача, оскільки Служба є не розпорядником, а одержувачем бюджетних коштів. Крім того, договір був укладений за результатами публічних закупівель, що регулюються спеціальним законом, який містить власні вичерпні підстави для визнання договору недійсним, і таких підстав суд не встановив.
Враховуючи, що позивач не довів факту реального виконання робіт на заявлену суму, а відповідач мав обґрунтовані підстави для відмови від їх прийняття, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та відмовив у їх задоволенні повністю. Оскільки рішенням суду в позові відмовлено, а попереднє рішення, яким позов було задоволено, вже було реально виконане з фактичним стягненням з відповідача коштів у повному обсязі задоволених вимог, суд керувався ст.333 ГПК України та здійснив поворот виконання рішення з метою приведення сторін у первісний стан.
2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач у справі – ТОВ «Автомагістраль-Південь» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій заявлено вимоги скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/2403/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та стягнути зі Служби 69080519,25 грн основного боргу та судовий збір, а також сплачений судовий збір у розмірі 1303525,00 грн за подання апеляційної скарги.
Апелент вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що ухвалене без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не виконав вказівки Верховного Суду та не встановив відповідність виконаних позивачем робіт Календарному плану (Додаток № 2 до договору). Позивач додає до апеляційної скарги аналітичну таблицю, в якій, за його твердженням, детально зіставлено кожен вид робіт з Акту КБ-2в № 7 з відповідними пунктами Календарного плану. На переконання апелянта, з цієї таблиці вбачається, що усі роботи виконувались у період з вересня 2021 року по лютий 2022 року, тобто до закінчення строку дії договору, з урахуванням додаткової угоди № 7 від 31.05.2022, якою строк надання послуг було продовжено до 31.12.2022. Також апелянт вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги велику кількість первинних документів, які підтверджують реальне виконання робіт, зокрема, загальний журнал робіт, журнал розливу органічних в`яжучих при улаштуванні поверхневої обробки (повну версію якого з останньою сторінкою додано до апеляційної скарги), акти на закриття прихованих робіт, підписані представником відповідача без жодних зауважень, протоколи випробувань лабораторії, сертифікати відповідності, паспорти на матеріали, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти надання послуг техніки, реєстри матеріалів, локальні та об`єктні кошториси, фотоматеріали, а також висновок судової будівельно-технічної експертизи № 25-92/СД від 30.05.2025. Позивач зазначає, що відповідно до цього висновку, обсяги фактично виконаних робіт та їх вартість відповідають Акту КБ-2в № 7 та довідці КБ-3, а якість робіт підтверджується протоколами випробувань. Апелянт вважає, що суд першої інстанції критично оцінив цей висновок, пославшись на відсутність натурного обстеження, однак апелянт наголошує, що таке обстеження є неможливим через окупацію території, а тому експерт правомірно досліджував саме документацію. Апелянт зауважує, що відповідач та прокурор, у свою чергу, не надали жодних доказів на спростування факту виконання робіт.
Апелянт вважає відмову відповідача від підписання актів безпідставною, оскільки у листі № 22/1158 від 28.10.2022 відповідач прямо зазначив, що не заперечує факт виконання робіт, а відмовив у підписанні виконавчої документації виключно через відсутність достатнього фінансування. Звертає увагу, що жодних зауважень щодо обсягів, якості чи відповідності робіт договору відповідач не висловив ані в цьому листі, ані під час розгляду справи. Апелянт вважає, що непідписання актів через брак фінансування не звільняє замовника від обов`язку оплатити фактично виконані роботи, оскільки відсутність коштів не є обставиною непереборної сили, що звільняє від виконання зобов`язання. На переконання апелянта, порушення строків направлення актів не є підставою для відмови в оплаті, а в даному випадку таке порушення зумовлене об`єктивними, непереборними причинами. Позивач пояснює, що після початку широкомасштабної агресії 24.02.2022 та окупації Токмацької громади, він був змушений проводити евакуаційні заходи для збереження майна та життя працівників. Технічна та фінансова документація, пов`язана з виконанням спірних робіт, залишилась на окупованій території в орендованому приміщенні в м.Мелітополі Запорізької області, тому направлення актів у вересні 2022 року, а не у лютому 2022 року, зумовлено поважними причинами та не може свідчити про неналежне виконання договору з боку підрядника.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції порушив стандарт доказування «вірогідності доказів». Вказує, що у цій справі надав величезну сукупність письмових доказів, експертний висновок та первинну документацію, які в сукупності є значно більш вірогідними, ніж голослівні заперечення відповідача та прокурора, які жодних доказів не надали. 
В судовому засіданні представник апелянта повністю підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, а позов задовольнити повністю. 
3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив на апеляційну скаргу 
У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 – без змін. Прокурор зазначає, що постановою Верховного Суду від 23.04.2025 у цій справі було скасовано попередні рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими позов було задоволено, та передано справу на новий розгляд. Прокурор звертає увагу на п.4.2 спірного договору, відповідно до якого розрахунки проводяться на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних робіт (форма КБ-3). Зазначає, що ці документи готує генпідрядник і передає для підписання замовнику у строк не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця; представник замовника протягом 5 робочих днів перевіряє надання послуг і підписує акт. Вказує, що алгоритмом правовідносин є: виконання робіт, складення актів, надсилання їх у визначені строки замовнику, перевірка, підписання та оплата. На переконання прокурора, позивач намагається стягнути кошти поза цим алгоритмом, лише на підставі актів, надісланих з порушенням встановлених договором строків, які, до того ж, не містять дати їх складання та відомостей про період виконання робіт, що унеможливлює перевірку наданих послуг замовником.
Крім того, прокурор зауважує, що у даній справі Верховний Суд у постанові від 23.04.2025 звернув увагу на приписи ст.ст.853, 879, 882 ЦК України, відповідно до яких оплата робіт проводиться після прийняття замовником виконаних робіт, а таке прийняття оформлюється актом, підписаним обома сторонами. При цьому обов`язковою складовою прийняття робіт є їх огляд. Передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав на необхідність встановити: час виконання робіт та дотримання строків складання актів, відповідність робіт Календарному плану, тотожність надісланих та долучених до позову актів, а також обґрунтованість відмови замовника від підписання. Прокурор стверджує, що суд першої інстанції під час нового розгляду у повному обсязі встановив ці обставини та дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову в позові. На переконання прокурора, апелянт обґрунтовує свою позицію тими ж доводами, через які було скасоване попереднє рішення, та спирається на неналежні, недопустимі та недостовірні докази. Зокрема, прокурор зазначає, що позивач стверджує про виконання робіт у період з вересня 2021 року по лютий 2022 року, однак згідно з Календарним планом, з урахуванням додаткової угоди № 7 від 31.05.2022, такі роботи, як влаштування нових автопавільйонів, з`їздів з автодороги та влаштування тротуарів, мали бути виконані у строк з жовтня 2021 по грудень 2022 року. Фактично, кінцевий термін виконання цих робіт наставав після введення воєнного стану та окупації відповідної території. Крім того, надані позивачем документи, такі як: протоколи випробувань, паспорти на бітумну емульсію, датовані 17-24 лютого 2022 року та навіть березнем 2022 року, тобто стосуються періоду вже після початку окупації або бойових дій. Вважає посилання на Журнал розливу органічних в`яжучих безпідставним, оскільки цей журнал у наданій редакції завершується 02.11.2021, хоча позивач стверджує про виконання робіт до 23.02.2022. 
Прокурор також звертає увагу на зловживання позивачем процесуальними правами, оскільки до апеляційної скарги додано документи, зокрема, додаткову сторінку до Журналу розливу в`яжучих за період з 03.11.2021 по 23.02.2022, яка не містить навіть номеру, та аналітичну таблицю, які суд першої інстанції залишив без розгляду на підставі ст.ст.42, 43, 118, 194 ГПК України через їх неподання у встановлені строки. Зазначає, що всупереч вимогам п.6 ч.2 ст.258 ГПК України, апелянт не обґрунтував поважності причин неподання цих доказів до суду першої інстанції та не заявив клопотання про поновлення строку їх подання під час апеляційного оскарження.
Щодо висновку експерта № 25-92/СД від 30.05.2025, який позивач надав під час нового розгляду, прокурор зазначає, що він є неналежним та недостовірним доказом. Вказує, що експертне дослідження проводилось без натурного обстеження об`єкта, хоча у висновку зазначено про проведення візуального огляду. Зазначає, що з висновку неможливо ідентифікувати, в який час та в якому місці зроблені наявні у ньому фотографії. Крім того, експерт посилається на документи, складені вже під час бойових дій (протоколи випробувань від 23-24 лютого 2022 року, паспорти на бітумну емульсію від 23.02.2022), що ставить під сумнів їх достовірність. Вважає, що проведення експертного дослідження лише на основі виконавчої документації без співставлення з реальним станом об`єкта в натурі, нівелює його висновки.
Прокурор також наголошує на нікчемності самого договору № 406-21/1 від 25.06.2021. Зауважує, що спірні правовідносини фінансувались виключно за рахунок бюджетних коштів, а укладений між сторонами договір є договором про закупівлю. Наголошує, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст.48 БК України, зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань, не вважаються бюджетними зобов`язаннями та не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Зазначає, що Державна казначейська служба України у своєму листі підтвердила, що Служба як одержувач бюджетних коштів є учасником бюджетного процесу, на якого поширюються ці норми. Оскільки договір № 406-21/1 від 25.06.2021 було укладено без відповідних бюджетних асигнувань, на переконання прокурора, він є нікчемним в силу закону на підставі ст.215 ЦК України, що також виключає можливість стягнення коштів на його підставі.
В судовому засіданні прокурор повністю підтримала заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просила у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін. 
Від Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (надалі - Агентство) надійшли письмові пояснення, у яких вказана установа просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Агентство зазначає, що позивач не довів безпідставності непідписання Службою первинних документів, звертає увагу на правову позицію Верховного Суду про те, що Акт, підписаний однією стороною, не має доказової сили за умови встановлення обґрунтованості мотивів відмови замовника від підписання. Вказує, що оскільки позивач не спростував обґрунтованості відмови відповідача від підписання Акту виконаних робіт через неможливість оглянути роботи через окупацію території, апеляційна скарга є безпідставною.
Щодо доводів прокурора про нікчемність договору № 406-21/1 від 25.06.2021, Агентство висловлює окрему позицію та зазначає, що Служба не є розпорядником бюджетних коштів, натомість є їх одержувачем, тому, виходячи зі змісту п.38 ч.1 ст.2 БК України, договір № 406-21/1 від 25.06.2021 не може бути охарактеризований як нікчемний у розумінні ст.215 ЦК України. 
Агентство просить прийняти його пояснення до розгляду, врахувати викладену правову позицію, а також розглядати справу без участі представника Агентства за наявними у матеріалах справи документами.
Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області подала письмові пояснення, у яких зазначила, що вважає рішення суду першої інстанції про відмову у позові законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Автомагістраль-Південь» - без задоволення. Служба зазначає, що позивач порушив умови договору № 406-21/1 від 25.06.2021, оскільки акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в були направлені відповідачу лише у вересні 2022 року, тоді як договір вимагає їх передачі не пізніше 5 робочих днів до кінця звітного місяця, тобто до кінця лютого 2022 року. Вказує, що ці акти не підписані відповідачем та не містять дати або періоду виконання робіт. Зазначає, що об`єкт виконання робіт (автомобільна дорога) знаходиться на тимчасово окупованій території, тому Служба не мала та не має фізичної можливості виїхати на місце, оглянути роботи та перевірити їх обсяг і якість, як того вимагає законодавство. Вважає відмову від підписання актів обґрунтованою, адже їх підписання без перевірки фактичного реального виконання робіт суперечить закону. Вказує, що позивач не довів факту реального виконання робіт на окупованій території. Щодо нікчемності договору, Служба зазначає, що вона є одержувачем бюджетних коштів, а не розпорядником, тому норми ст.48 БК України, на які посилається прокурор, на неї не поширюються. Зазначає, що договір було укладено за результатами публічної закупівлі з дотриманням законодавства, а тому підстави вважати його нікчемним відсутні. Зауважує, що реєстрація бюджетних зобов`язань здійснювалась в межах доведених асигнувань.
В судовому засіданні представник відповідача підтримала викладені у письмових поясненнях заперечення проти апеляційної скарги позивача, просила з викладених у них підстав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. 
Від ТОВ «Автомагістраль-Південь» надійшли додаткові пояснення, у яких позивач наполягає на скасуванні рішення суду першої інстанції та задоволенні позову. Позивач обґрунтовує свою позицію тим, що в листі Служби від 28.10.2022 № 22/1158 відповідач прямо зазначив, що не заперечує факт виконання робіт на суму 69080519,25 грн, а акти не підписані виключно через відсутність достатнього фінансування та неможливість виїзду на окуповану територію для огляду. При цьому відповідач підтвердив, що під час виконання робіт здійснювався технічний нагляд, велися журнали робіт та акти на закриття прихованих робіт, а жодних зауважень щодо якості чи обсягів робіт складено не було. Позивач наголошує, що визначальною умовою для оплати робіт є не формальне підписання актів, а встановлення факту реального їх виконання, а тому вважає, що непідписання актів, за відсутності обґрунтованих зауважень щодо якості чи обсягу, не звільняє замовника від обов`язку оплатити фактично виконані роботи. На переконання апелянта, посилання відповідача на несвоєчасність направлення актів є безпідставним, оскільки ані договір, ані законодавство не передбачають права замовника відмовитись від підписання та оплати робіт виключно з цієї підстави, за умови належного документального підтвердження реальності виконаних робіт.
Також позивач, на спростування доводів відповідача про неможливість перевірити якість та обсяги робіт через окупацію території, зазначає, що технічний нагляд з боку відповідача здійснювався постійно під час виконання робіт, представники технічної служби відповідача були присутні на об`єкті. Крім того, зазначає, що висновком судової будівельно-технічної експертизи № 25-92/СД від 30.05.2025 підтверджено, що обсяги та вартість фактично виконаних робіт відповідають акту КБ-2в № 7 та довідці КБ-3, а якість робіт підтверджується протоколами випробувань, паспортами на матеріали та актами на закриття прихованих робіт, підписаними представниками відповідача без зауважень.
Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини, зокрема, воєнний стан, позивач зазначає, що відповідач не надав сертифікату Торгово-промислової палати України на підтвердження неможливості виконання зобов`язань саме за цим договором. Крім того, ст.617 ЦК України передбачає, що форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, проте не звільняє від виконання самого зобов`язання та не є підставою для його припинення. 
05.05.2026 від прокурора надійшов відзив із запереченнями проти вимог апеляційної скарги, за змістом тотожний відзиву прокурора від 05.02.2026.
4. Процедура апеляційного провадження
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2025 для розгляду справи № 908/2403/22, визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду: головуючий суддя – Чередко А.Є. (доповідач), судді: Мороз В.Ф., Іванов О.Г.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2025 витребувано з Господарського суду Запорізької області матеріали справи № 908/2403/22, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 908/2403/22 до Центрального апеляційного господарського суду.
На виконання вимог ухвали апеляційного суду, останнім отримано від господарського суду Запорізької області матеріали справи № 908/2403/22. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2025 задоволені заяви суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф., Іванова О.Г. про самовідвід, справу № 908/2403/22 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до ст.32 ГПК України. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кучеренко О.І., Кошлі А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Автомагістраль-Південь» на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/2403/22 за позовом ТОВ «Автомагістраль-Південь» до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області про стягнення 69080519,25 грн; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.02.2026 о 14:30 год.
05.02.2026 від заступника керівника Запорізької обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
05.02.2026 від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 06.02.2026 задоволене. 
10.02.2026 від Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України надійшла заява з поясненнями на апеляційну скаргу, у якій, в тому числі, заявлене клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі представника Агентства. 
17.02.2026 від ТОВ «Автомагістраль-Південь» надійшло клопотання про участь представника в судових засіданнях в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 17.02.2026 задоволене. 
23.02.2026 від ТОВ «Автомагістраль-Південь» надійшло клопотання про відкладення судового засідання. 
24.02.2026 від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області надійшли письмові пояснення у справі. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2026 відкладено розгляд апеляційної скарги на 21.04.2026 о 15:30 год. 
25.02.2026 та 15.04.2026 від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області надійшли заява та клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд зауважує, що ухвалою від 06.02.2026 задоволене клопотання відповідача про участь представника в режимі відеоконференції в усіх засіданнях під час розгляду даної справи. 
20.04.2026 від ТОВ «Автомагістраль-Південь» надійшли додаткові письмові пояснення. 
В судовому засіданні 21.04.2026 оголошено перерву до 09.06.2026, про що постановлено ухвалу від 21.04.2026. 
05.05.2026 від заступника керівника Запорізької обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні 09.06.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини
25.06.2021 між Службою автомобільних доріг у Запорізькій області (замовник) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» (генпідрядник) укладено договір № 406-21/1 «Поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення Т-04-08 Павлоград - Васильківка - Новомиколаївка - Оріхів - Токмак на ділянці км 140+208 – км 169+671, Запорізька область (45233142-6-Ремонт доріг)», за умовами якого генпідрядник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або із залученням субпідрядних організацій, надати замовникові послуги, зазначені у п.1.2, а замовник – прийняти і оплатити такі послуги (п.1.1 договору). 
Згідно з п.1.2 договору, найменування послуг: Поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення Т-04-08 Павлоград – Васильківка –Новомиколаївка – Оріхів - Токмак на ділянці км 140+208 – км 169+671, Запорізька область (45233142-6-Ремонт доріг), надалі – послуги. Кількість послуг: склад та обсяги послуг, що є предметом Договору, визначені проектною документацією.
Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника (п.1.3 договору).
В пункті 3.1 договору визначено, що ціна цього договору за результатами аукціону та згідно з договірною ціною (Додаток 1) становить 891677542,00 грн з ПДВ. Фінансування договору здійснюється з державного бюджету України. Обсяги фінансування по додаткових джерелах фінансування визначаються додатковими угодами до договору на підставі планів фінансування (відповідних рішень розпорядників бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, тощо).
За змістом п.п.3.2, 3.3, 3.4 договору, ціна договору є твердою; ціна договору може бути змінена за певних умов (перелік наведений в у пп.1-7 п.3.2 Договору). Вартість послуг визначається згідно з вимогами положень СОУ 42.1 – 37641918-085:2018 «Автомобільні дороги. Правила визначення вартості робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання». Перегляд ціни обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладення додаткових угод. 
Прийняття послуг замовника здійснюється згідно з вимогами СОУ 42.1-37641918-128:2019 «Настанова щодо приймання робіт з поточного ремонту автомобільних доріг загального користування» (п.2.2 договору). 
За умовами п. 4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником наданих послуг після підписання сторонами «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма № КБ-2в) та «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма № КБ-3), складених у відповідності з положеннями чинного ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 та підписаних уповноваженими представниками сторін. Замовник може здійснювати проміжні платежі за надані послуги згідно з «Актами приймання виконаних будівельних робіт» (форма № КБ-2в) і «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма № КБ-3).
Відповідно до п.4.2 договору, замовник здійснює розрахунки за надані послуги з генпідрядником протягом 30 календарних днів після отримання коштів від головного розпорядника коштів по цьому договору та на підставі підписаних «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма № КБ-2в) та «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма № КБ-3). Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) готує генпідрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника у строк не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця. Представник замовника на протязі п`яти робочих днів перевіряє надання послуг згідно представленого акту і підписує його в частині фактично наданих послуг, в межах виділених бюджетних асигнувань. Генпідрядник надає для перевірки реєстр накладних на придбані матеріали, конструкції, вироби та інші документи, які підтверджують витрати та документи передбачені цим договором, а у випадку залучення субпідрядників - з виділенням робіт виконаних субпідрядниками. Одночасно з Актами приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ -2в) та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) генпідрядник надає замовнику розрахунок фактичних витрат по експлуатації машин та механізмів. Замовник здійснює розрахунки на надані генпідрядником послуги по цьому договору шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок генпідрядника. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за договором здійснюється протягом 5 робочих днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.
Відповідно до п.6.1 договору, замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати за надані послуги; приймати надані послуги згідно з Актами приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3).
Згідно з п.5.1 договору, термін надання послуг: з дати укладання договору по 31 травня 2022 року. Початок та закінчення етапів надання послуг визначається Календарним планом надання послуг, який є невід`ємною частиною договору. Строк виконання зобов`язань щодо надання послуг може продовжуватись у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі. 
Місце надання послуг: автомобільна дорога державного значення Т-04-08 «Павлоград-Васильківка - Новомиколаївка - Оріхів – Токмак» на ділянці км 140+208 – км 169+671, Запорізька область (п.5.2 договору).
Згідно з п.11.1 договору, останній набирає чинності з дати підписання договору і діє до 31.12.2022, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Сторонами були підписані Додаток № 1 до договору («Договірна ціна на поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення Т-04-08 Павлоград-Васильківка - Новомиколаївка - Оріхів – Токмак на ділянці км 140+208 – км 169+671, Запорізька область (45233142-6 – ремонт доріг), що здійснюються в 2021-2022 р.р.», Додаток № 2 (Календарний план на послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Т-04-08 Павлоград-Васильківка - Новомиколаївка - Оріхів - Токмак на ділянці км 140+208 – км 169+671, Запорізька область (45233142-6 – ремонт доріг) та Додаток №3 (Перелік субпідрядників на послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Т-04-08 Павлоград-Васильківка - Новомиколаївка - Оріхів - Токмак на ділянці км 140+208 – км 169+671, Запорізька область).
Додатковою угодою № 1ДУ-406-21/1 від 25.06.2021 до договору був затверджений Додаток 4 «Календарний графік фінансування» до договору № 406-21/1 від 25.06.2021 в редакції, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Додатковою угодою № 2 ДУ/406-21/1 від 20.08.2021 внесено зміни до Додатку 3 «Перелік субпідрядників». 
В подальшому укладались додаткові угоди № 3 ДУ/406-21/1 від 13.10.2021, № 4 ДУ/406-21/1 від 22.11.2021, № 5 ДУ/406-21/1 від 23.11.2021, № 6 ДУ/406-21/1 від 20.12.2021, якими вносились зміни до Додатку № 4 «Календарний графік фінансування», який викладався у редакції Додатків до цих угод.
Додатковою угодою № 7 ДУ/406-21/1 від 31.05.2022 сторони погодили внести зміни до абз.1 п.5.1 договору, виклавши його в такій редакції: «Термін надання послуг: з дати укладення договору по 31 грудня 2022 року» та внести зміни до Додатку № 2 «Календарний план на виконання робіт», який викласти в редакції, що додається до додаткової угоди.
Також між сторонами укладались інші Додаткові угоди, якими вносились зміни до договору.
Листом № 1209/01 від 12.09.2022 ТОВ «Автомагістраль-Південь» повідомив Службу, що станом на 12.09.2022 наявні виконані та не прийняті роботи на загальну суму 118803194,80 грн, цим листом підрядник просив прийняти та оплатити виконані роботи. Додатком до цього листа вказані Акти приймання виконаних будівельних робіт на 259 арк. Лист, відповідно до штампу вхідної кореспонденції, отриманий Службою 15.09.2022, вхідний № 1119.
Позивач надіслав відповідачу лист № 2709/01 від 27.10.2022, у якому просив повернути ТОВ «Автомагістраль-Південь» загальні журнали виконаних робіт та акти на закриття прихованих робіт, у тому числі по об`єкту за договором № 406-21/1 від 25.06.2021 (отриманий відповідачем 27.10.2022, вх. № 1264/1).
Згідно з листом Служби від 28.10.2022 № 22/1158, відповідач надав відповідь на лист позивача № 1209/01 від 12.09.2022, в якому, з посиланням на умови договору № 406-21/1 від 25.06.2021, зокрема, зазначив, що Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) не були підписані Службою автомобільних доріг у Запорізькій області виключно по причині відсутності достатнього фінансування, що об`єктивно не залежало від Замовника. Також у відповіді вказано про те, що відповідно до договору та вимог законодавства, під час виконання ТОВ «Автомагістраль-Південь» робіт з поточного середнього ремонту здійснювалися нагляди за виконаними роботами; ТОВ «Автомагістраль-Південь» забезпечено ведення журналу виконання робіт за формою, передбаченою ДБН, та спеціальних журналів по окремим спорудам; також були надані Акти на закриття прихованих робіт. У зв`язку з чим Служба не заперечує факт виконання ТОВ «Автомагістраль-Південь» робіт, згідно з наданими йому Актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3) на суму 69080,51925 тис. грн з ПДВ. Разом з тим, Службою зазначено, що у зв`язку з фактично повномасштабною війною, розв`язаною Російською Федерацією проти України та українського народу, наразі автомобільна дорога державного значення Т-04-08 «Павлоград – Васильківка – Новомиколаївка – Оріхів – Токмак» на ділянці км 140+208 –км 169+671, Запорізька область, є такою, що знаходиться на лінії зіткнення. Тому у працівників/уповноважених спеціалістів Служби на сьогодні відсутня можливість для виїзду на місце ремонту автомобільної дороги та огляду будівельного майданчика, з метою засвідчення станом на поточні дати виконаних фізичних обсягів робіт відповідно до Актів приймання виконаних будівельних робіт та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт на суму 69080,51925 тис. грн з ПДВ.
Як вбачається з Висновку № 25-92/СД від 30.05.2025 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, за замовленням ТОВ «Автомагістраль-Південь» була проведена судова будівельно-технічна експертиза.
На вирішення експерту були поставлені питання: « 1. Чи відповідають обсяги фактично виконаних робіт та їх вартість первинній звітній документації, що вказані в акті приймання виконаних робіт форми КБ-2в № 7 та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 на суму 69080519,25 грн умовам договору № 406-21/1 від 25.06.2021, а якщо ні, то у чому полягає невідповідність? 2. Чи підтверджується якість виконаних робіт, що вказані в актах приймання виконаних робіт форми КБ-2в № 3 та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 на суму 69080519,25 грн протоколами випробувань лабораторії з контролю якості виробництва Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області та протоколами випробувальної лабораторії ТОВ «Автомагістраль-Південь», паспортам на матеріали, сертифікатами відповідності, що містяться в матеріалах справи, умовам договору № 406-21/1 від 25.06.2021?».
За результатами дослідження експертом надані наступні висновки по поставленим питанням.
По першому питанню: «Обсяги фактично виконаних робіт та їх вартість відповідають первинній звітній документації, що вказані в акті приймання виконаних робіт форми КБ-2в № 7 та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 на суму 69 080519,25 грн умовам договору № 406-21/1 від 25.06.2021».
По другому питанню: «Якість виконаних робіт, що вказані в актах приймання виконаних робіт форми КБ-2в № 3 та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 на суму 69080519,25 грн підтверджується протоколами випробувань лабораторії з контролю якості виробництва Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області та протоколами випробувальної лабораторії ТОВ «Автомагістраль-Південь», паспортам на матеріали, сертифікатами відповідності та рішенням комісії в актах на закриття прихованих робіт, що містяться в матеріалах справи, умовам договору № 406-21/1 від 25.06.2021».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суд від 23.04.2025, якою були скасовані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у даній справі № 908/2403/22 та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зокрема, зазначено, що входячи з критеріїв подібності правовідносин, визначених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, правовідносини у справі № 908/2400/22 та у справі № 908/2403/22, в яких розглядались тотожні спори між тими ж сторонами (на підставі різних договорів будівельного підряду, які мають аналогічні умови), є подібними.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.04.2025 у справі № 908/2403/22, скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у даній справі і передаючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції, вказав, що суд першої інстанції не застосував відповідний висновок Верховного Суду, наведений в цій постанові, щодо можливості оплати виконаних робіт за актом, підписаним в односторонньому порядку, лише у разі наявності реального виконання робіт за договором у строк, визначений у договорі, та у разі, якщо замовник у порушення вимог ст.ст.853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, крім того, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доказам (які необхідні для перевірки реальності виконаних робіт в частині їх обсягів та якості), що містяться в матеріалах справи, а саме: не встановив час виконання робіт, а також дотримання/порушення позивачем умов договору від 25.06.2021 № 406-21/1 щодо строків складання Актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) і Довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3) та передачі їх замовнику для підписання, передбачених п.4.2 договору; не встановив відповідність виконаних позивачем (ТОВ «Автомагістраль-Південь») робіт за вказаним договором, про які він зазначає у позовній заяві, Календарному плану (Додаток №2 до договору), до якого вносились зміни, шляхом укладення додаткових угод; не встановив, чи є причини непідписання Службою первинних документів (Актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3) безпідставними; не встановив тотожність Актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3), які позивач (ТОВ «Автомагістраль-Південь») надсилав відповідачу (Службі автомобільних доріг у Запорізькій області) листом від 12.09.2022 № 1209/01 для підписання та одного Акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) і однієї Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3), які були долучені позивачем до позовної заяви.
Виходячи з невстановлення під час розгляду справи вищезазначених обставин, Верховний Суд зазначив, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з яким погодився суд апеляційної інстанції, є передчасним та зроблений без урахування наведених вище висновків Верховного Суду.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проєктно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проєктно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
За ч.ч.1, 3 ст.843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
За змістом ч.4 ст.844 ЦК України, якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.
Відповідно до ч.1 ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч.ч.1, 2 ст.853 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Статтею 857 ЦК України передбачено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Згідно з ч.1 ст.877 ЦК України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проєктної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проєктній документації та в кошторисі (проєктно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.
Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (ч.4 ст.879 ЦК України).
Положення ст.882 ЦК України визначають, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими. Прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.
Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст.854 ЦК України).
Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (ч.4 ст.879 ЦК України).
Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
З положень ст.11 ЦК України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення прав та обов`язків зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст.626, ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 2 ст.218 ГК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) та ст.617 ЦК України визначено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.
Статтею 204 ЦК України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
За змістом ч.1 ст.48 БК України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.
Відповідно до ч.3 ст.48 БК України, розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом, та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.
Пунктом 47 ч.1 ст.2 БК України визначено, що розпорядник бюджетних коштів - це бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету. За обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (ч.1 ст.22 БК України).
Згідно з ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст.76, 77 ГПК України).
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вимоги до висновку експерта визначені у статті 98 ГПК України. Згідно з ч.1 вказаної норми, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.3 ст.98 ГПК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.101 ГПК України, учасник має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Згідно зі ст.104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Статтями 3, 12 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження. Незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.
Статтею 333 ГПК України встановлено порядок вирішення питань повороту виконання рішення, постанови. За приписами ч.2 ст.333 ГПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався й триває до теперішнього часу.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого були включені територіальні громади Запорізької області, у тому числі Токмацька та Оріхівська міські територіальні громади Пологівського району Запорізької області, через яку проходить автомобільна дорога державного значення Т-04-08 (ділянка, на якій здійснювався поточний ремонт: Оріхів - Токмак). Вказаний наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.
Водночас, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. 
Відповідно до вказаного Переліку, територія Токмацької міської територіальної громади з 25.02.2022 і по даний час безперервно перебуває в офіційному переліку як тимчасово окупована територія. 
Оріхівська міська територіальна громада відповідно до вищезазначеного Переліку, з 08.03.2022 до кінця 2022 року через активні артилерійські та стрілецькі бої, що велися безпосередньо на її території, мала статус території, розташованої в районі проведення воєнних (бойових) дій. В подальшому, згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025, Оріхівська міська громада отримала статус території активних бойових дій. Місто Оріхів та навколишні села громади вже понад чотири роки є прифронтовою зоною під постійними обстрілами, через що статус активних бойових дій на даній території продовжується автоматично з кожним оновленням Переліку.
6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Заслухавши пояснення представників апелянта, прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Предметом апеляційного оскарження є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором підряду, за відсутності підписаних актів виконаних робіт, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.04.2025 у справі № 908/2403/22, якою направлено справу на новий розгляд. 
Апелент вважає, що суд першої інстанції не виконав вказівки Верховного Суду, зокрема, не перевірив відповідність виконаних робіт календарному плану, безпідставно не врахував первинні документи, що підтверджують реальне виконання робіт, а також висновок судової експертизи. На переконання апелянта, оскільки відповідач та прокурор не надали жодних доказів на спростування факту виконання робіт, відмова відповідача від підписання актів є безпідставною, у листі відповідач прямо зазначив, що не заперечує факту виконання робіт, а відмова оплатити їх пов`язана виключно з відсутністю фінансування, яка відповідно до ст. 617 ЦК України не є обставиною, що звільняє від виконання зобов`язання. Порушення строків направлення актів для підписання замовнику відбулось з поважних причин, через початок військової агресії 24.02.2022 та окупацію Токмацької міської територіальної громади.
Прокурор вказує, що позивач порушив договірний порядок прийняття та оплати робіт, надіславши акти виконаних робіт з порушенням встановлених договором строків. На переконання прокурора, суд першої інстанції виконав вказівки Верховного Суду та встановив усі необхідні обставини, зокрема, час виконання робіт, дотримання строків, відповідність часу виконання робіт календарному плану, обґрунтованість відмови від підписання актів. На думку прокурора, апелянт повторює доводи, тотожні його доводам під час першого розгляду справи судом. Прокурор звертає увагу на те, що роботи не могли бути виконані у заявлений період, оскільки згідно з календарним планом мали виконуватись до грудня 2022 року, тобто після окупації території проведення робіт. Висновок експерта № 25-92/СД прокурор вважає неналежним доказом, оскільки дослідження проводилось без натурного обстеження об`єкта, хоча у висновку зазначено про його візуальний огляд, фотографії неможливо ідентифікувати, експерт посилається на документи, складені під час бойових дій. Також прокурор звертає увагу на те, що спірні правовідносини фінансувались за рахунок бюджетних коштів за відсутності бюджетних асигнувань, а тому ці роботи не підлягають оплаті. 
Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури зазначає, що позивач не довів безпідставність непідписання Службою відновлення первинних документів, а саме: акту КБ-2в та довідки КБ-3, що свідчить про обґрунтовану відмову у їх непідписанні через неможливість оглянути роботи у зв`язку з окупацією території.
Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області зазначає, що позивач порушив умови договору № 406-21/1, оскільки акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в були направлені відповідачу лише у вересні 2022 року, тоді як договір вимагає їх передачі не пізніше 5 робочих днів до кінця звітного місяця, тобто до кінця лютого 2022 року. Вказує, що ці акти не підписані відповідачем та не містять дати або періоду виконання робіт. Зауважує, що об`єкт виконання робіт (автомобільна дорога) знаходиться на тимчасово окупованій території, тому Служба не має фізичної можливості виїхати на місце, оглянути роботи та перевірити їх обсяг і якість, як того вимагає законодавство. Вважає відмову від підписання актів обґрунтованою, адже їх підписання без перевірки фактичного обсягу виконаних робіт суперечить Закону. Зазначає, що договір було укладено за результатами публічної закупівлі з дотриманням законодавства, а тому підстави вважати його нікчемним відсутні.
Відповідно до ч.5 ст.310, ч.1 ст.316 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Враховуючи вищезазначене, на виконання вказівок Верховного Суду, що містяться у постанові від 13.05.2025 у справі № 908/2402/22, вирішуючи даний спір, суд має враховувати наступне.
Правова позиція щодо застосування положень ст.882 ЦК України стосовно акту виконаних робіт, підписаного однією стороною, є сталою та послідовною (постанови Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236, від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18, від 02.06.2023 у справі № 914/2355/21, від 31.05.2022 у справі № 916/693/21, від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 17.03.2021 у справі № 910/11592/19, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 21.08.2019 у справі № 917/1489/18, від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18). 
Відповідно до цієї правової позиції, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту та виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором, у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. При цьому підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акту виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акту. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт), законом покладено саме на замовника. Якщо замовник, в порушення вимог ст.ст.853, 882 ЦК України, безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливлюють їх прийняття, нездійснення ним оплати таких робіт є порушенням умов договору і вимог ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України. При цьому чинна судова практика з цього питання підкреслює, що факт відсутності підпису другої сторони не є сам по собі підставою для висновку про невиконання підрядником робіт; одним з ключових моментів є фактичне виконання робіт підрядником, а також обґрунтованість відмови замовника (чи мав він можливість, проте не вчинив належні дії, наприклад, не оглянув роботи, не заявив недоліків, не мотивував відмову). Такі висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 09.07.2024 у справі № 908/2400/22, від 13.05.2025 у справі № 908/2402/22 від 23.04.2025 у справі № 908/2403/22.
Щодо дотримання позивачем умов договору про строки складання та подання актів приймання виконаних будівельних робіт, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4.2 договору № 406-21/1 від 25.06.2021, акти приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) готує генпідрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника у строк не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця. Ця умова договору є обов`язковою для виконання сторонами в силу ст.629 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив відповідачу Акт № 7 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) на суму 69080519,25 грн лише 12.09.2022, що підтверджується супровідним листом № 1209/01. При цьому, згідно з поясненнями самого позивача, роботи, зазначені у цих документах, були виконані ним ще у період з вересня 2021 року по лютий 2022 року. Отже, позивач зобов`язаний був підготувати та передати відповідні акти та довідки за результатами робіт, закінчених виконанням у лютому 2022 року, не пізніше ніж за 5 робочих днів до кінця лютого 2022 року.
Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, який в цій частині діяв у повній відповідності до вказівок Верховного Суду, позивач не надав доказів звернення до відповідача у зазначений строк. Натомість, він направив акти лише у вересні 2022 року. Посилання апелянта на те, що він направляв відповідачу акти виконаних робіт за договором № 406-21/1 і раніше, зокрема, листом від 23.03.2022 № 2303/01, не спростовує факту порушення встановлених договором строків, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, вказаним листом направлялись акти на іншу суму 69092341,02 грн, які не є тотожними тим, що стали підставою для звернення з позовом у даній справі. Слід констатувати, що і лист від 23.03.2022 був направлений з порушенням строків, передбачених п.4.2 договору.
Колегія суддів зазначає, що договір будівельного підряду є ризиковим договором для підрядника. Підрядник, здійснюючи господарську діяльність на власний ризик, повинен передбачати можливі негативні наслідки своєї діяльності та вживати заходів для їх мінімізації. Недотримання встановлених договором строків складання та подання первинної документації є власним ризиком підрядника і не може бути виправданим посиланнями на обставини, які, хоч і є поважними, проте не позбавляли його можливості вчинити відповідні дії вчасно. Як правильно зазначив суд першої інстанції, навіть після початку воєнних дій 24.02.2022 позивач мав можливість скласти та направити акти щодо робіт, виконаних до 24.02.2022 включно, оскільки роботи, як він стверджує, були виконані до цієї дати. Доказів того, що така можливість була відсутня, матеріали справи не містять.
Частиною 1 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. 
Згідно з ч.4 ст.879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. 
Відповідно до ч.1 ст.882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Апеляційний суд повторно наголошує, що усталеною є правова позиція Верховного Суду, викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18 та від 09.07.2024 у справі № 908/2400/22, згідно з якими передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. Ключовим критерієм для виникнення обов`язку з оплати робіт є не сам факт направлення акту, а наявність реального виконання робіт та відсутність обґрунтованих причин для відмови від їх прийняття.
Таким чином, для встановлення наявності підстав для оплати робіт за договором підряду, які оформлені актом прийняття - передачі робіт, підписаним однією стороною, необхідним є встановлення та оцінка таких істотних обставин для цього, як обґрунтованість відмови замовника від підписання акту виконаних робіт та реальне виконання робіт за договором підряду. Встановлення вказаних обставин входить до предмета доказування у цій справі.
У даній справі, як встановлено судом першої інстанції, позивач не довів факту реального виконання робіт на заявлену суму у період до 23.02.2022 включно. Надана позивачем письмова документація у підтвердження виконання цих робіт, зокрема: загальний журнал робіт, Акти на закриття прихованих робіт, виконаних на об`єкті, протоколи випробувальної лабораторії, маршрутні листи службових поїздок, не є достатнім підтвердженням їх реального виконання відповідно до умов договору та вимог закону, адже закон вимагає від замовника також фактичного огляду та перевірки їх виконання на відповідність існуючим нормам, умовам договору, з`ясування відповідності їх фактичного обсягу зазначеному у виконавчій документації. 
Додані до апеляційної скарги аналітична таблиця та журнал розливу органічних в`яжучих при улаштуванні поверхневої обробки, які суд першої інстанції залишив без розгляду у зв`язку з порушенням процесуальних строків їх подання, не можуть бути прийняті апеляційним судом в якості нових доказів, оскільки апелянт не обґрунтував поважності причин їх неподання до суду першої інстанції, що є порушенням п.6 ч.2 ст.258 ГПК України. Відсутність такого обґрунтування є самостійною підставою для залишення цих доказів поза межами оцінки суду апеляційної інстанції.
Відмова відповідача від підписання актів, викладена у листі від 28.10.2022 № 22/1158, на переконання колегії суддів, була обґрунтованою, оскільки, крім посилання на відсутність фінансування, відповідач вказав на об`єктивну неможливість оглянути виконані роботи на автомобільній дорозі державного значення Т-04-08 Павлоград - Васильківка - Новомиколаївка - Оріхів - Токмак на ділянці км 140+208 – км 169+671 (об`єкт ремонту), яка на час отримання актів перебувала і продовжує перебувати на тимчасово окупованій території та в зоні активних бойових дій.
Відтак, станом на час отримання від позивача Акту форми № КБ-2в № 3 та Довідки форми № КБ-3, відповідач через незалежні від нього обставини, у тому числі внаслідок несвоєчасного, з порушенням визначених договором строків, направлення позивачем акту виконаних робіт, був фактично позбавлений можливості перевірити та прийняти будівельні роботи за договором на суму 69080519,25 грн, а саме: оглянути місце виконання робіт, перевірити їх фактичне виконання та відповідність технічним вимогам ремонту на даній ділянці дороги, у той час як згідно з умовами п.4.2 договору, представник Замовника протягом п`яти робочих днів перевіряє надання послуг згідно представленого акту і підписує його в частині фактично наданих послуг, в межах виділених бюджетних асигнувань.
На переконання колегії суддів, відсутність у замовника можливості оглянути об`єкт будівництва, перевірити обсяг та якість виконаних робіт через обставини непереборної сили, а саме: військову агресію, окупацію території, ведення активних бойових дій, хоча і відбулась з незалежних від позивача обставин та не з його вини, є поважною причиною, яка унеможливила прийняття робіт та підписання виконавчої документації замовником у встановленому законом порядку, адже за законом такий огляд та перевірка є необхідними діями, що передують підписанню актів виконаних робіт.
Постановляючи ухвалу від 25.04.2024 про закриття касаційного провадження у справі № 908/2317/22 зі спору, що виник у подібних правовідносинах, Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що несвоєчасне направлення позивачем документів відповідачу, які необхідні для перевірки реальності виконаних робіт в частині обсягів і вартості виконаних будівельних робіт, свідчить про прострочення з боку кредитора, що вплинуло на можливість прийняття виконання відповідачем (через окупацію міста Енергодара). На час розгляду справи у суді ані позивач, ані відповідач доступу до об`єкта будівництва не мають, відповідно відповідач не має можливості здійснити перевірку реальності актів виконаних робіт, що звільняє його від обов`язку їх оплати. У вирішенні даного спору Верховний Суд зазначив, що вирішальним вважає неможливість прийняття робіт в умовах воєнної окупації та захоплення Запорізької АЕС, та виснував, що не може спонукати відповідача до оплати виконаних позивачем робіт за умови неможливості перевірки їх повноти та якості.
За таких обставин замовник не може бути зобов`язаний підписати акти виконаних робіт та здійснити їх оплату, оскільки це суперечило б вимогам ст.ст.853, 882 ЦК України, які передбачають обов`язок замовника оглянути роботи перед їх прийняттям. Як правильно зазначив суд першої інстанції, підписання актів без підтвердження якості виконаних робіт, їх належного виконання та відповідності обсягів, суперечить діючому законодавству.
Апеляційний суд погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою як неналежного доказу Висновку № 25-92/СД від 30.05.2025 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження. Зі змісту вказаного висновку незрозуміло, яким саме чином здійснювалось дослідження будівельного об`єкту в натурі на другій стадії дослідження, яка в даному випадку з огляду на специфіку дослідження та поставлені на вирішення експерту питання, є найголовнішою стадією дослідження, за умови знаходження об`єкту на тимчасово окупованій території та території активних бойових дій. У дослідницькій частині висновку по першому питанню містяться фото №№ 1-16, однак ідентифікувати, в який час (дати) та в якому місці, на якому саме об`єкті вони зроблені, неможливо.
Зміст вказаного Висновку свідчить про те, що відповідь на питання щодо відповідності обсягів фактично виконаних робіт та їх вартість первинній звітній документації, що вказані в акті приймання виконаних робіт форми КБ-2в № 7 та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 на суму 69080519,25 грн умовам договору № 406-21/1 від 25.06.2021, надано виходячи з відповідності зазначених у вказаних Акті та Довідці обсягів та вартості первинній документації. 
Разом з тим, зі змісту Висновку не вбачається підстав для твердження, що обсяги робіт, вказані в акті приймання виконаних робіт форми КБ-2в № 7 та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 на суму 69080519,25 грн, є фактично виконаними. 
Проведення експертного дослідження лише на основі виконавчої документації та фото, наданих Замовником вказаного експертного дослідження, без співставлення даних, які відображені у такій документації, з реальним станом об`єкта будівництва в натурі, нівелює надані експертом висновки за результатами проведеного дослідження.
Крім того, у висновку експерта містяться посилання на документи, складені вже під час бойових дій, зокрема, протоколи випробувань від 23-24 лютого 2022 року, що ставить під сумнів їх достовірність. Зазначений висновок не є безумовним підтвердженням обставин, на які посилається позивач, оскільки він ґрунтується виключно на аналізі наданої позивачем документації без перевірки реального стану об`єкта. 
Отже, апеляційний суд погоджується з правовою оцінкою, наданою вказаному Висновку судом першої інстанції, як такого, на підставі якого не можна встановити обставини, що входять в предмет доказування в межах даної справи.
Верховний Суд у постанові від 23.04.2025, скасовуючи попередні судові рішення у даній справі та направляючи справу на новий розгляд, прямо зазначив про подібність правовідносин у цій справі та у справі № 908/2400/22, яка вже розглянута між тими ж сторонами на підставі аналогічних за змістом договорів будівельного підряду.
У вказаній справі, за подібної сукупності наданих позивачем доказів, Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами реального виконання генпідрядником робіт за договором підряду, оскільки у спірних правовідносинах саме несвоєчасне направлення позивачем відповідачу первинних документів, які необхідні для перевірки реальності виконаних робіт в частині їх обсягів та якості, об`єктивно унеможливило прийняття робіт замовником, з огляду на перебування спірної ділянки дороги на тимчасово окупованій території Запорізької області.
У справі № 908/2400/22 постановою Верховного Суду від 09.07.2024 касаційну скаргу ТОВ «Автомагістраль-Південь» залишено без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій про відмову у позові - без змін. Отже, у подібних правовідносинах вже сформувалась судова практика, яка підлягає врахуванню при вирішенні даного спору в силу приписів ч.4 ст.236 ГПК України.
Посилання апелянта на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 у справі № 916/2903/22 колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки в силу ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.ст.236, 316 ГПК України, обов`язковими для врахування при вирішенні справи є виключно висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Судова практика судів апеляційної інстанції не є обов`язковою для інших судів.
Щодо нікчемності договору підряду № 406-21/1 від 25.06.2021, про що неодноразово наголошував прокурор у своїх поясненнях та інших заявах по суті справи, колегія суддів вважає наведені прокурором доводи в цій частині помилковими, адже відповідно до п.п.3.1, 3.4, 3.5 Положення про Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області, затвердженого наказом Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України № Н-117 від 31.03.2023, Служба є державною неприбутковою організацією - юридичною особою публічного права, є замовником закупівлі товарів, робіт та послуг, необхідних для забезпечення виконання мети, предмету діяльності та функцій Служби, а також є одержувачем бюджетних коштів, який уповноважений розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, що є метою діяльності Служби та передбачені бюджетними програмами. 
З відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, також вбачається, що Служба є одержувачем бюджетних коштів.
Згідно з п.38 ч.1 ст.2 БК України, одержувач бюджетних коштів - це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету. 
Таким чином, Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області не є бюджетною установою та не є розпорядником бюджетних коштів, на Службу як на одержувача бюджетних коштів не поширюються обмеження, встановлені ч.3 ст.48 БК України для розпорядників бюджетних коштів. 
Договір було укладено за результатами публічної закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», підстави, передбачені ст.43 цього Закону, для визнання його нікчемним, відсутні. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив усі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2023, на підставі якого був виданий виконавчий документ (наказ суду від 29.01.2024), було скасоване, а з наявної в матеріалах справи копії листа Управління державної казначейської служби України в Олександрівському районі м.Запоріжжя від 12.04.2024 № 01-10-10/439 про повернення виконавчих документів, зокрема, і наказу від 29.10.2024 № 908/2403/22 про стягнення зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області на користь ТОВ «Автомагістраль-Південь» 69080519,25 грн основного боргу, вбачається реальне виконання вказаного судового рішення у повному обсязі, натомість за наслідками нового розгляду суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю, судом правомірно постановлено здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2023 у справі № 908/2402/22.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставами для скасування оскаржуваного рішення.
7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доводам сторін та поданим доказам, обґрунтовано відмовив у позовних вимогах про стягнення з відповідача коштів за договором за відсутності підписаних актів виконаних робіт. Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду та не можуть бути підставою для скасування постановленого ним рішення, ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
8. Розподіл судових витрат
Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на апелянта.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/2403/22 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/2403/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України.
Повна постанова складена 13.07.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді А.О.Кошля 

О.І.Кучеренко