ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/2031/26
провадження у справі № 2/0285/1726/26
13 серпня 2026 року  м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………………...……....Літвин О. О.,
секретаря………………….……………...Клечковської М. М.,
з участю:
представника позивача.............................Сироткіна Д. М.,
ІІІ особи (патронатного вихователя)....... ОСОБА_1 ,
прокурора...................................................Дем`янчук Ю. Є.,
психолога................................................... ОСОБА_2 ,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні 
за правилами загального позовного провадження цивільну справу
за позовом Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області, як органу опіки та піклування, 
в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ,
ІІІ особа патронатний вихователь ОСОБА_1 
до ОСОБА_4 
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, – 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з неї аліменти на її користь не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, перераховуючи кошти на особистий рахунок дитини. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_4 є матір`ю дівчинки, відомості про її батька записано відповідно до ч.1 ст.135 СК. Жодного з покладених на неї законом батьківських обов`язків щодо дитини вона не виконує, яка взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, та влаштована до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_1 в с. Кикова Звягельського району.
Матір дівчинки вихованням і розвитком дитини не займається, не піклується про стан її здоров`я, не вживає заходів щодо повернення дитини в сім`ю. 
Вказане свідчить про ухилення та самоусунення нею від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини та є підставою для позбавлення відповідачки таких прав відносно доньки і стягнення з неї аліментів на її утримання, оскільки вона є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. 

Представник органу опіки в судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити його та категорично наполягала на позбавленні відповідачки батьківських прав. Зазначила, якщо дитина перебуватиме поруч з матір`ю, в неї не буде жодного майбутнього.
ІІІ особа, ОСОБА_1 , який є патронатним вихователем дівчинки, в судовому засіданні підтримав позов органу опіки та піклування.
Допитана судом неповнолітня ОСОБА_5 пояснила обставини свого проживання та виховання, характер і періодичність спілкування з матір`ю, а також ступінь її участі у забезпеченні повсякденних потреб дитини, навчанні та піклуванні про здоров`я. Дівчинка висловила бажання проживати й надалі в сім`ї патронатного вихователя та не заперечила, щоб її маму позбавили материнських прав щодо неї. 
Зі слів дитини, свою думку вона висловила самостійно, без стороннього впливу.
Прокурор в судовому засіданні зазначила, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде доцільним та підтримала поданий позов.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Виклики відповідача про місце і час розгляду справи здійснювалися через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, інформація про час та місце проведення судового засідання була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. З урахуванням положень ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому. Неявка такої особи до суду без поважних причин за відсутності будь-яких активних дій з її боку свідчить про самоусунення від участі в процесі, а тому розгляд справи за її відсутності не порушуватиме гарантій ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши учасників, дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. 
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України). 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітньої  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини вказаний ОСОБА_6 , який згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері.
30.01.2025 малолітня ОСОБА_5 наказом №17 служби у справах дітей Стриївської сільської ради взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 
У заяві від 16.02.2026 відповідачка просила влаштувати її дочку ОСОБА_5 до патронатного вихователя.
26.02.2026 рішенням виконавчого комітету Стриївської сільської ради №44 дитина влаштована з 02.03.2026 у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_1 в с. Кикова Звягельського району на термін три місяці. 
Відповідачка зареєстрована в с. Кикова Звягельського району Житомирської області з 11.05.2012, проживає без реєстрації у старому занедбаному будинку в с Гульськ Звягельського району Житомирської області, де характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями та веде асоціальний спосіб життя, офіційно не працевлаштована. Склад її сім`ї: співмешканець і донька ОСОБА_5 . Під час відвідувань її будинку було встановлено, що вона не створила належних умов для проживання дитини. 
За час проживання відповідачки та території Гульського старостинського округу дитина відвідувала спершу Кам`янобрідську загальноосвітню школу, де не отримала свідоцтво про базову середню освіту через погане відвідування. Далі вона навчалась в Гульському ліцеї по 2024 рік, де проявила себе як спокійна, врівноважена та не конфліктна учениця. Мати не приділяла їй належної уваги, рідко цікавилась її успішністю та шкільним життям.
З 7 класу ОСОБА_5 навчається в Киківському ліцеї, її вихованням займається патронатний вихователь, який здійснює належний догляд.
30.03.2026 на комісії з питань захисту дітей Стриївської сільської ради було вирішено підготувати проект рішення виконавчого комітету про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_5 .
Орган опіки та піклування Стриївської сільської ради у своєму висновку від 30.03.2026 вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її дитини ОСОБА_5 . 
Згідно з листом Стриївської сільської ради від 20.03.2026 №307, сім`я ОСОБА_4 перебуває в полі зору соціальних служб із 2021 року. Під час відвідувань установлено, що мати часто залишає дитину без нагляду, офіційно не працевлаштована, стабільного доходу не має, кошти витрачає, зокрема, на алкогольні напої та тютюнові вироби. 
16.02.2026 за місцем проживання сім`ї виявлено обмежену кількість продуктів і відсутність готової їжі, ОСОБА_4 висловила небажання надалі проживати із дитиною та погодилася на її тимчасове влаштування до патронатної сім`ї. За результатами соціальної роботи її батьківський потенціал оцінено як недостатній. Від соціального супроводу ОСОБА_4 відмовилася.
Звертаючись до суду з даним позовом, якому передувала виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, позивачем були вжиті усі можливі заходи та міри з метою захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування.
Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів.
Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. 
Безумовно, інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них.
Матеріалами справи підтверджено та не спростовано беззаперечними доказами, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, переклавши всю відповідальність за життя своєї дитини на інших осіб та державу, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. З огляду на тривалий період проживання дитини в сім`ї патронатних вихователів, суд вважає такий час достатнім для того, щоб створити усі необхідні умови для повернення дитини у свою сім`ю. 
Протягом даного періоду часу матір дівчинки вихованням і розвитком дитини не займалась, не піклувалась про стан її здоров`я, не вживала заходів щодо повернення дитини в сім`ю, тому не можна трактувати таку поведінку відповідачки, яку на думку суду змінити у кращу сторону неможливо, як повноцінний інтерес до участі у вихованні дитини.
Наведені обставини узгоджуються з поясненнями неповнолітньої ОСОБА_5 , яка, будучи заслуханою судом, повідомила, що тривалий час не проживає разом із матір`ю, остання не забезпечує її повсякденних потреб, не цікавиться навчанням і станом здоров`я, не надає належної матеріальної допомоги та підтримує з нею лише епізодичне спілкування. Дівчинка також пояснила, що мати неодноразово залишала її без належного нагляду.
Оцінюючи пояснення дитини, суд ураховує її вік, характер і послідовність відповідей, а також те, що повідомлені нею обставини узгоджуються з висновком органу опіки та піклування, актами обстеження та іншими доказами. Підстав вважати, що позиція дитини сформована під стороннім впливом, судом не встановлено.
ОСОБА_7 дитиною думку щодо небажання проживати з матір`ю та підтримання позову про позбавлення її батьківських прав суд не розцінює як самостійну підставу для задоволення позову, однак ураховує її у сукупності з іншими доказами та з огляду на необхідність забезпечення найкращих інтересів дитини. Пояснення неповнолітньої ОСОБА_5 підтверджують, що невиконання відповідачкою батьківських обов`язків має не поодинокий, а тривалий характер і безпосередньо позначається на житті та емоційному стані дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. 
Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків; враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним факт ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, а позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення її батьківських прав – обґрунтованими. 
Разом з тим, суд вважає за доцільне вказати, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про їх поновлення за умови зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Щодо вимоги про стягнення аліментів.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків (ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України). 
Способи виконання батьками вказаного обов`язку визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України).
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Іванна є неповнолітньою, а відповідачка належної матеріальної допомоги на її утримання не надає. Доказів наявності у відповідачки інших утриманців, незадовільного стану здоров`я або інших обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано. Відсутність офіційного працевлаштування не звільняє відповідачку від установленого законом обов`язку утримувати дитину.
Ураховуючи потреби дитини та те, що заявлений позивачем розмір аліментів відповідає мінімальному гарантованому законом розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_5 повноліття.
Такий розмір буде реальним, не поставить відповідачку у матеріальне становище значно гірше від положення дитини, відповідатиме, як інтересам ОСОБА_5 , так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. 
Таким чином, вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню і відповідно до положень ст.191 СК України їх потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 06.04.2026.
Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Оскільки рішення по справі ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, то такий підлягає стягненню з відповідачки на користь держави в розмірі 2662,4 грн (по 1331,2 грн за кожну вимогу).
Керуючись статями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, – 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_4 
аліменти на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, 
перераховуючи кошти на особистий банківський рахунок дитини,
починаючи стягнення з 06.04.2026 до повноліття доньки.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2662,40 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Головуюча суддя      О. О. Літвин