ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Справа № 915/308/26 
м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ 44907200 в особі: Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», вул. Погранична, 159, м.Миколаїв, 54000, код ЄДРПОУ 45192910
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ-СТАР», вул. 1 Слобідська, 37, м. Миколаїв, 54055, код ЄДРПОУ 31821837
про: стягнення 3 917,45 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії звернулося до Господарського суду Миколаївської області зі сформованою в системі «Електронний суд» позовною заявою б/н від 19.03.2026 (вх. № 3731/26 від 19.03.2026), в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НьюСтар» (Код ЄДРПОУ 31821837) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (Код ЄДРПОУ 45192910) заборгованість в сумі 3 917,45 грн та судові витрати в сумі 3 328,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (Оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью-Стар» (Споживач) 01.10.2023 було укладено Договір, шляхом підписання заяви-приєднання МФ/100-09420VMTN9AP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим). За даними позивача, на виконання умов укладеного договору, позивачем в період 10.2023 – 01.2026 було надано відповідачеві послуги з розподілу природного газу на загальну суму 3917,45 грн. При цьому, як стверджує позивач, з урахуванням поточних оплат послуги в сумі нуль грн, загальна заборгованість відповідача за вказаний період склала 3917,45 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на приписи 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та умови укладеного між сторонами Договору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2026, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/308/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання за наявними матеріалами; постановлено провести розгляд справи № 915/308/26 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану; встановлено для сторін строк для подання заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України.
Так, копію ухвали було надіслано позивачу в електронний кабінет в системі «Електронний суд». Документ доставлено до електронного кабінету позивача 07.04.2026 о 10:56, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою. За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Враховуючи наведене, слід вважати, що копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2026 у справі № 915/308/26 позивач отримав 07.04.2026.
Копія вказаної ухвали, направлена засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження відповідача, встановлену судом за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором R067142490720), була повернута поштовим відділенням зв`язку за зворотною адресою з проставлянням відділенням поштового зв`язку відмітки про причини повернення «адресат відсутній». 
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Крім того, судом взято до уваги висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.09.2024 у справі № 990/152/24, відповідно до яких день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «про відсутність адресата за вказаним нею місцем проживання (перебування)», може вважатися днем вручення копії ухвали.
За такого, суд дійшов висновку про те, що копію ухвали від 26.12.2025 про відкриття провадження у справі слід вважати врученою відповідачу.
Також, необхідно зауважити, що за змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2026 була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Разом із тим, відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст.165 Господарського процесуального кодексу України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення не скористався.
Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Водночас, згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Савенкова проти України» від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України» від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи необхідність повного та всебічного розгляду справи із забезпеченням принципу змагальності та створення сторонам, які беруть участь у справі, необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вказана справа розглядалась судом у розумний строк.
Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив таке.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України», з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 29.09.2023 № 1769 Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» було видано ліцензію та розширено територію провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Миколаївської області.
З 01.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі його відокремленого підрозділу - Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», має право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області та є Оператором ГРМ.

Приписами п. 1 глави 1 розділу. VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі – Кодекс ГРМ) передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 було затверджено Типовий договір розподілу природного газу. (далі – Договір), відповідно до п. 1.1 якого передбачено, що він є публічним, регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою наведеною у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», як Оператором ГРМ, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью-Стар», як Споживачем, було укладено договір розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим (далі договір) шляхом підписання відповідачем 01.10.2023 Заяви-приєднання № МФ/100-09420VMTN9AP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.
Згідно з п. 1.4 Договору Оператор ГРМ - це оператор газорозподільної системи, що здійснює розподіл природного газу, а споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.
Відповідно до п. 2.1 Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
Згідно з п. 6.1 Договору передбачено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.
Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п. 6.2 Договору).
Згідно з п. 6.3 Договору місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
За змістом п. 6.4 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Відповідно до п. 6.6 Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги. Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.
Пунктом 6.8 Договору визначено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
Відповідно до п. 12.1 Договір укладається на невизначений строк.
Відповідно до п. 12.2 Договору якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача із внесеними до цього договору змінами.
Пунктом 12.3 Договору передбачено, що цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до заяви-приєднання № МФ/100-09420VMTN9AP016 від 01.10.2023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) персональним EІC-кодом Споживача як суб`єкта ринку природного газу є 56ХО0000VMTN900V; назва, опис та адреса об`єкта, параметри вузла обліку зазначені в додатку 4.
Згідно з додатком 4 до договору, який додається до заяви-приєднання № МФ/100-09420VMTN9AP016 від 01.10.2023:
- назва споживача: «Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью-Стар»;
- адреса об`єкта (точки комерційного обліку) споживача: м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, буд. 37.

Судом також враховано, що постановою НКРЕКП від 30.12.2022 року № 1944 для Миколаївській філії ТОВ «ГРМУ» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу – в розмірі 1,99 грн. за 1 м3 (без урахування ПДВ).

За даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, на виконання умов Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», як Оператором ГРМ, у період з жовтня 2023 року по січень 2026 року було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Нью-Стар», як Споживачу, послуги з розподілу природного газу на загальну суму 3917,45 грн.
На підтвердження наведених обставин до матеріалів справи надано копії актів наданих послуг:
- № МКМФ0001366 від 31.10.2023 на суму 775,33 грн;
- № МКМФ0001768 від 30.11.2023 на суму 775,33 грн;
- № МКМФ0004135 від 31.12.2023 на суму 775,33 грн;
- № МКМФ0001214 від 31.01.2024 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0004180 від 29.02.2024 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0006753 від 31.03.2024 на суму 62,47 грн;
- № МКМФ0009302 від 30.04.2024 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0011912 від 31.05.2024 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0014257 від 30.06.2024 на суму 62,47 грн;
- № МКМФ0016515 від 31.07.2024 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0018844 від 31.08.2024 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0021182 від 30.09.2024 на суму 62,47 грн;
- № МКМФ0023527 від 31.10.2024 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0025906 від 30.11.2024 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0028634 від 31.12.2024 на суму 62,47 грн;
- № МКМФ0001512 від 31.01.2025 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0004034 від 28.02.2025 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0006567 від 31.03.2025 на суму 62,47 грн;
- № МКМФ0009023 від 30.04.2025 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0011434 від 31.05.2025 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0013829 від 30.06.2025 на суму 62,47 грн;
- № МКМФ0016186 від 31.07.2025 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0018525 від 31.08.2025 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0020799 від 30.09.2025 на суму 62,47 грн;
- № МКМФ0023280 від 31.10.2025 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0025641 від 30.11.2025 на суму 62,50 грн;
- № МКМФ0028027 від 31.12.2025 на суму 62,47 грн;
- № МКМФ0001523 від 31.01.2026 на суму 91,70 грн.
Суд зауважує, що з наданих до матеріалів справи копій актів наданих послуг вбачається, що вказані акти скріплені підписом та печаткою Оператора ГРМ, підпис та печатка Споживача на актах відсутні.
Водночас, судом взято до уваги, що зазначені акти 30/01/2026 направлялися позивачем на адресу відповідача з листом-претензією № МФ/104/3-ВИХ1901-26 від 29.01.2026 щодо стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу у розмірі 3917,45 грн.
Із вказаним листом позивачем також були скеровані відповідачу рахунки на оплату: № 2452 (за жовтень 2023 року – грудень 2025 року) на суму 3825,75 грн, № 2454 (за січень 2026 року) на суму 91,70 грн.
Відповідач свого зобов`язання з підписання направлених позивачем актів надання послуг за спірний період не виконав, відповіді на вимоги позивача не надав, як не надавав і жодних заперечень щодо якості та вартості наданих послуг, або мотивованої відмови від підписання Актів наданих послуг чи будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач частково чи повністю відмовлявся від одержання послуг за Договором.
Відповідач також не здійснив повної та своєчасної оплати послуг з розподілу природного газу в сумі 3917,45 грн (доказів іншого матеріали справи не містять), що й стало для позивача причиною для звернення до суду з відповідним позовом.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2494.
Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників (частина третя глави першої розділу І Кодексу газорозподільних мереж).
Відповідно до частини другої глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, у порядку, визначеному цим розділом.
Пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.
За змістом пунктів 6, 7 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць.
Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання.
Споживач, що не є побутовим, оплачує вартість замовленої річної потужності виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.
Оплата здійснюється виключно грошовими коштами.
Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.
Пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.
Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.
Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.
До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
Отже, відповідно до умов договору відповідач мав достатню інформацію щодо строків, щомісячних обсягів та ціни послуг з розподілу природного газу у спірний період.
Оскільки відповідач у письмовій формі мотивованої відмови від підписання спірних актів наданих позивачеві не заявив, доказів переплати за попередні періоди не надав, спірні акти вважаються узгодженими сторонами та підлягають оплаті згідно з договором.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Виходячи зі змісту пункту 6.6 Договору та заяви-приєднання з додатком 4 до нього, строк виконання зобов`язання з оплати послуг з розподілу природного газу є таким, що настав.
За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за послуги з розподілу природного газу закон покладає на споживача (в даному випадку на відповідача у справі).
Відповідач доказів оплати вартості послуг з розподілу природного газу за спірними актами суду не надав; обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині своєчасності оплати за послуги з розподілу природного газу в сумі 3917,45 грн, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.
Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що позивачем суму заборгованості в розмірі 3917,45 грн зазначено правильно.
За такого, позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи.

Суд зауважує, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд може спиратись на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність у позивача підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 3917,45 грн, а, отже позовні вимоги є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Так, за правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги задоволення позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору у даній справі підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 165, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд – 

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ-СТАР» (Україна, 54055, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вулиця 1 Слобідська, будинок 37; код ЄДРПОУ 31821837) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (Україна, 04116, місто Київ, вул.Шолуденка, будинок 1; код ЄДРПОУ 44907200) в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (Україна, 54000, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Погранична, будинок 159; код ЄДРПОУ 45192910) заборгованість за послуги з розподілу природного газу у розмірі 3917,45 грн та судовий збір у розмірі 3328,00 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 14.07.2026.

Суддя Н.О. Семенчук