ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | Справа № 160/32170/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді | Ремез К.І. |
за участі секретаря судового засідання | Мірошніченко В.С. |
за участі: | |
прокурора Щербини С.О. | Представники позивача та відповідача, третя особа не з`явилися |

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою керівника Жовтоводської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Жовтоводської міської ради до Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – фізична особа – підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльності та скасування паспорту прив`язки тимчасової споруди, –

УСТАНОВИВ:

04.12.2024 керівник Жовтоводської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Жовтоводської міської ради, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, третя особа: фізична особа – підприємець ОСОБА_1 , в якій просив:
визнати протиправною бездіяльність відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (бульвар Свободи, 33, м. Жовті Води, Кам`янського району Дніпропетровської області, 52204, код ЄДРПОУ 04052086) в частині невжиття заходів щодо приведення в належний стан розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 1210700000:01:192:0124, площею 0,0036 га, за адресою: на бульварі Свободи, між вул. Героїв Чорнобиля та вул. М. Грушевського, м. Жовті Води, Кам`янського району, на підставі паспорту прив`язки тимчасової споруди № 5 від 11.10.2023, виданого на замовлення фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 ;
скасувати паспорт прив`язки тимчасової споруди № 5, реєстраційний номер 13/2023, що розташована на бульварі Свободи, між вул. Героїв Чорнобиля та вул. М. Грушевського, м. Жовті Води, Кам`янського району, замовник ОСОБА_1 , виданий 11.10.2023 відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, дійсний до 19.07.2030.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.10.2025, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.06.2026 у справі № 160/32170/24 (адміністративне провадження № К/990/46763/25) касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.10.2025 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 02.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 20.07.2026 оголошено перерву у зв`язку з неявкою відповідача і третьої особи. У підготовчому засіданні 27.07.2026 за клопотанням прокурора строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, розгляд справи призначено на 07.09.2026, а учасникам справи встановлено строк для подання документів до 03.09.2026.
02.09.2026 прокурор подав клопотання про долучення письмових доказів – листа Жовтоводської окружної прокуратури від 24.07.2026 № 55-2813ВИХ-26 та листа Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 05.08.2026 № 6787/41/19/01-2026 з додатками. У підготовчому засіданні 07.09.2026 ці докази долучено до матеріалів справи; того ж дня до суду надійшли заперечення третьої особи проти клопотання прокурора та клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим у підготовчому засіданні оголошено перерву до 14.09.2026.
10.09.2026 прокурор подав заперечення проти клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду та додаткові пояснення щодо заперечень третьої особи проти долучення письмових доказів.
У підготовчому засіданні 14.09.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду з мотивів, наведених у цьому рішенні, закрив підготовче провадження та відповідно до частини сьомої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовою згодою прокурора і з урахуванням заяв позивача, відповідача та третьої особи про розгляд справи без їхньої участі того ж дня перейшов до розгляду справи по суті.
Позивач, відповідач і третя особа подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто за їхньої відсутності.
Позиція прокурора зводиться до того, що під час видачі паспорта прив`язки тимчасової споруди № 5 відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Жовтоводської міської ради зобов`язаний був перевірити відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди вимогам законодавства, пересвідчитися, що вона розташована не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини, та вжити передбачених законом заходів для приведення місця її розміщення у відповідність вимогам законодавства або надати аргументовану відмову щодо реалізації намірів розміщення тимчасової споруди, як того вимагає пункт 2.5 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі – Порядок № 244). Прокурор наполягає, що тимчасова споруда розміщена в межах «червоних ліній» міської вулиці, а паспорт прив`язки видано без погодження власника автомобільних доріг та уповноваженого підрозділу Національної поліції, чого, на його думку, вимагають пункти 20 і 26 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (далі – Єдині правила № 198), та стаття 37 Закону України «Про автомобільні дороги», а сама споруда розташована з порушенням пункту 27 цих Правил – ближче ніж 5 метрів до проїзної частини. На обґрунтування застосування до тимчасових споруд вимог, установлених для малих архітектурних форм, прокурор посилається на постанову Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 440/6751/21, а на обґрунтування обов`язку органу виправити власну помилку – на постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 821/140/18 та від 24.01.2020 у справі № 821/235/18. Незважаючи на звернення прокуратури, відповідач заходів щодо усунення цих порушень не вжив. Під час нового розгляду справи прокурор додатково послався на акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 31.07.2026, за яким відстань від тимчасової споруди № 5 до проїзної частини становить 3,8 метра.
У запереченнях від 10.09.2026 проти клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду прокурор зазначив, що підстави представництва інтересів держави в цій справі вже перевірено Верховним Судом у постанові від 19.06.2026; що Жовтоводська міська рада, обізнана про порушення із запитів прокуратури від 15.12.2023, 07.08.2024 і 17.09.2024, заходів для їх усунення не вжила і вживати не має наміру, а її позиція проти позову лише підтверджує бездіяльність; що за частиною четвертою статті 54 Кодексу адміністративного судочинства України відмова уповноваженого органу від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті; що визнані неконституційними приписи статті 23 Закону України «Про прокуратуру» втрачають чинність із 01.01.2027, а Рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(II)/2025 не поширюється на правовідносини, які виникли під час їх чинності; а щодо доводу про вибірковість – що прокуратурою розпочато перевірку підстав для представництва і стосовно інших тимчасових споруд, розташованих поряд із тимчасовою спорудою № 5. У додаткових поясненнях від 10.09.2026 прокурор зазначив, що Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області як підрозділ Департаменту патрульної поліції уповноважене на обстеження з виїздом на місце ділянок вулиць, на яких планується розміщення малих архітектурних форм, і на видачу технічних умов на їх розміщення (підпункти 24 і 26 пункту 1 розділу ІІІ Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73), а тому лист від 05.08.2026, рапорт, акт обстеження від 31.07.2026 та фотоматеріали є належними доказами, поданими у встановлений судом строк, і саме ними усунуто суперечність у доказах, на яку вказав Верховний Суд.
Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву зазначив, що твердження про розміщення тимчасової споруди на відстані 2,8 метра до краю проїзної частини ґрунтується виключно на припущеннях працівника Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, викладених у листі від 16.10.2024 № 13655/41/19/01-2024, до якого не додано доказів проведення вимірювань. Натомість актом обстеження земельної ділянки від 23.09.2024 встановлено, що тимчасова споруда розміщена за межею пішохідної доріжки на відстані 1,50 метра до бортового каменю цієї доріжки та на відстані 5,0 метра до автомобільного проїзду місцевого значення. Відповідач також зазначив, що автомобільна дорога на бульварі Свободи не належить до автомобільних доріг загального користування, а стаття 37 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачає погодження з підрозділами Національної поліції лише в межах смуги відведення таких доріг, тому погодження не вимагалося; що відповідно до пункту 2.13 Порядку № 244 при оформленні паспорта прив`язки забороняється вимагати від замовника додаткові документи та отримання ним погоджень, не передбачених законом та цим Порядком; а також що розміщення тимчасової споруди № 5 на земельній ділянці погоджено самою Жовтоводською міською радою рішенням про надання земельної ділянки в користування та договором особистого строкового сервітуту.
У заявах від 27.07.2026 позивач і відповідач, від імені яких діяв один представник, повідомили, що позовні вимоги не підтримують, та просили розглянути справу без їхньої участі. Раніше, під час апеляційного перегляду справи, Жовтоводська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу прокурора від 27.06.2025 просила залишити рішення суду першої інстанції про відмову в позові без змін.
Третя особа підтримала заперечення відповідача. У поясненнях, поданих під час нового розгляду справи, третя особа додатково зазначила, що абзац другий пункту 27 Єдиних правил № 198 встановлює вимогу щодо розміщення на відстані не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини лише для малих архітектурних форм і не поширюється на тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності; що лист Управління патрульної поліції від 16.10.2024 не містить протоколу чи методу вимірювання, а фотографії з позначками відстаней, подані прокурором, є інтерпретацією заінтересованої сторони, а не результатом вимірювання; що пунктом 28 цих Правил допускається розміщення тимчасових споруд в одну лінію з фасадами будівель, споруд або огорожі; що межі «червоних ліній» встановлюються містобудівною документацією, генеральний план міста до справи не подано, а лист від 06.09.2024 є лише похідним твердженням органу; що абзац п`ятий частини першої статті 52-3 Закону України «Про дорожній рух» стосується погодження проєктів будівництва, реконструкції і ремонту доріг та інших споруд, а не розміщення торговельного павільйону, і в будь-якому разі відсутність погодження стосується етапу видачі паспорта, а не є підставою для його анулювання; що Порядок № 244 не передбачає скасування паспорта прив`язки в судовому порядку, а встановлює вичерпний перелік підстав анулювання його дії (пункт 2.26) і забороняє відмову у видачі паспорта з інших підстав (пункт 2.14); що заходи щодо приведення розміщення в належний стан вимагаються лише щодо однієї з дев`яти однотипних тимчасових споруд, що суперечить принципу рівності; а також що скасування чинного до 19.07.2030 паспорта є непропорційним втручанням у право третьої особи, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Стретч проти Сполученого Королівства» та «Рисовський проти України» і принцип належного врядування.
У запереченнях проти клопотання прокурора про долучення доказів третя особа вказала, що акт від 31.07.2026 складено за формою, призначеною для оцінки експлуатаційного стану дороги, він не містить методу, приладу і точок вимірювання, а на фотографіях зафіксовано вимірювання впоперек пішохідної доріжки, а не до проїзної частини; що вимірювання здійснено без залучення інженера-геодезиста та без експертизи, на замовлення прокурора, вибірково щодо однієї споруди, а тому цей доказ є неналежним і недостовірним та лише поглиблює суперечність у доказах; що повноваження патрульної поліції стосуються малих архітектурних форм, а не тимчасових споруд; і що навіть у разі долучення цей доказ не змінює вирішення справи з огляду на пункт 28 Єдиних правил № 198 і пункт 2.26 Порядку № 244.
У клопотанні про залишення позову без розгляду третя особа зазначила, що представництво прокурора має винятковий і субсидіарний характер; що орган, в інтересах якого діє прокурор, не бездіє, а захищає власний акт і заперечує проти позову, тому передумови представництва відсутні; що Рішенням Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(II)/2025 відповідні приписи статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визнано неконституційними, що зобов`язує суд особливо суворо перевіряти підстави представництва; що вибірковість заходів щодо однієї з дев`яти споруд свідчить про відсутність справжнього інтересу держави. Просила залишити позов без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, а в разі відмови – врахувати наведене при вирішенні справи по суті та в позові відмовити.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи такі обставини.
Пунктом 2 рішення двадцять дев`ятої сесії Жовтоводської міської ради VIII скликання від 28.06.2023 № 1231-29(ІІ)/VІІІ «Про надання в користування земельної ділянки, на яку поширюється право земельного сервітуту, для обслуговування торговельного павільйону шляхом укладання договору особистого строкового сервітуту» вирішено надати в користування строком на сім років фізичній особі – підприємцю ОСОБА_1 земельну ділянку, на яку поширюється право земельного сервітуту, для обслуговування тимчасової споруди торговельного призначення № 5, на бульварі Свободи, між АДРЕСА_1 , площею 0,0036 га, кадастровий номер 1210700000:01:192:0124.
19.07.2023 між Жовтоводською міською радою та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 укладено договір особистого земельного сервітуту № 26/23.
11.10.2023 відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Жовтоводської міської ради видано фізичній особі – підприємцю ОСОБА_1 паспорт прив`язки тимчасової споруди № 5 за реєстраційним № 13/2023, дійсний до 19.07.2030. Невід`ємною частиною паспорта прив`язки є схема розміщення тимчасової споруди, виконана на топографо-геодезичній основі М 1:500 та засвідчена відділом містобудування та архітектури 11.10.2023.
Тимчасову споруду № 5 ОСОБА_1 придбав 30.03.2023 у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу рухомого майна, зареєстрованим товарною біржею «Жовтоводська» за № 3. Місце розташування цієї тимчасової споруди затверджено комплексною схемою розміщення тимчасових споруд, затвердженою рішенням Жовтоводської міської ради від 24.04.2013 № 1155-34/VI. Рішенням Жовтоводської міської ради від 05.12.2018 № 2453-46(ІІ)/VII визначено, що при розгляді питань, пов`язаних з оформленням паспорта прив`язки тимчасової споруди на території міста Жовті Води, необхідно керуватися Порядком № 244.
Жовтоводська окружна прокуратура листами від 23.10.2023 № 04/55-3300ВИХ-23, від 15.12.2023 № 04/55-3975ВИХ-23, від 07.08.2024 та від 17.09.2024 № 55-3288ВИХ-24 зверталася до Жовтоводської міської ради та її виконавчого комітету з приводу правових підстав розміщення тимчасової споруди № 5 і виявлених порушень при видачі паспорта прив`язки, а листами від 10.06.2024 № 55-2086ВИХ-24, від 11.06.2024 № 55-2091ВИХ-24 та від 23.09.2024 № 55-3396ВИХ-24 – до органів Національної поліції з приводу наявності погодження на розміщення цієї споруди та відстані від неї до проїзної частини.
Листами від 10.01.2024 № 2/4-85-01-13 та від 25.09.2024 № 2/4-2409-01-13, надісланими на бланку виконавчого комітету Жовтоводської міської ради у відповідь на запити прокуратури, повідомлено, що місце розташування тимчасової споруди № 5 затверджено в комплексній схемі розміщення тимчасових споруд рішенням Жовтоводської міської ради від 24.04.2013 № 1155-34/VІ та що підстави для скасування паспорта прив`язки тимчасової споруди № 5 відсутні. До листа від 25.09.2024 додано акт обстеження земельної ділянки від 23.09.2024 з фотографіями.
Листом від 06.09.2024 № 2/4-2258-01-13, надісланим на бланку виконавчого комітету Жовтоводської міської ради за підписом міського голови у відповідь на запит прокуратури від 07.08.2024, відділ містобудування та архітектури повідомив, що тимчасова споруда № 5 розташована у межах червоної лінії міської вулиці і дороги відповідно до генерального плану міста, а також що інших погоджень від підрозділу Національної поліції, дорожньо-експлуатаційної та інших заінтересованих організацій на розміщення цієї тимчасової споруди не було.
Листом Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 24.06.2024 № 8166/41/19/03-2024 та листом відділення поліції № 5 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.07.2024 № 44.5/3-8364 повідомлено, що погодження на розміщення тимчасової споруди торговельного призначення № 5 не надавалося.
Листом Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 16.10.2024 № 13655/41/19/01-2024 повідомлено, що фізична особа – підприємець ОСОБА_1 не подавав до Управління документів на погодження розміщення тимчасової споруди торговельного призначення № 5, а сама тимчасова споруда розміщена без дотримання вимог пункту 27 Єдиних правил № 198, менше ніж 5 метрів до краю проїзної частини, а саме 2,8 метра.
Актом обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 1210700000:01:192:0124 від 23.09.2024, складеним на запит прокуратури від 17.09.2024 представниками структурних підрозділів Жовтоводської міської ради, у тому числі начальником відділу містобудування та архітектури, зафіксовано, що тимчасова споруда № 5 як і всі тимчасові споруди в цьому ряду розміщена за межею пішохідної доріжки на відстані 1,50 метра до бортового каменю цієї пішохідної доріжки та на відстані 5,0 метра до автомобільного проїзду місцевого значення. До акта додано фотографії на трьох аркушах.
Ці самі фотографії з нанесеними прокурором позначками об`єктів («бортовий камінь», «проїзна частина») та відстаней («1,5 м», «1,3 м») прокурор додав до відповіді на відзив від 01.01.2025 та до додаткових пояснень від 23.07.2026.
Листом від 24.07.2026 № 55-2813ВИХ-26 Жовтоводська окружна прокуратура з посиланням на постанову Верховного Суду від 19.06.2026 у цій справі звернулася до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області з проханням провести вимірювання відстані від тимчасової споруди торговельного призначення № 5 до проїзної частини дороги з фотофіксацією такого вимірювання.
Листом Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 05.08.2026 № 6787/41/19/01-2026 на адресу прокуратури надіслано матеріали обстеження: рапорт від 31.07.2026, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 31.07.2026 та фотоматеріали.
Згідно з рапортом та актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 31.07.2026 старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Андреєвим Ю. П. у присутності двох свідків з 12 год. 30 хв. до 12 год. 50 хв. проведено обстеження ділянки на бульварі Свободи в м. Жовті Води, де розташована торговельна споруда. У пункті 5 акта зазначено: «відстань будівлі до проїзної частини 3 м 80 см»; за результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244. На доданих фотоматеріалах зафіксовано ряд тимчасових споруд уздовж бульвару Свободи, тимчасову споруду з вивіскою «АЛКОКРАМНИЦЯ» та вимірювання рулеткою відстані від цієї споруди до краю асфальтованого покриття, а також вимірювання розмірів самої споруди.
Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави та клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду
Оскільки третя особа заперечує наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави і просить залишити позов без розгляду, суд вирішує це питання першим.
Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з частиною четвертою цієї статті наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді; прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
За частинами четвертою і п`ятою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; у разі відкриття провадження за такою позовною заявою зазначений орган набуває статусу позивача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 виснувала, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є достатнім аргументом для підтвердження бездіяльності такого органу, а прокурор, звертаючись до суду, має обґрунтувати таку бездіяльність і попередньо повідомити орган.
Матеріалами справи підтверджено, що прокуратура, починаючи з 15.12.2023, неодноразово зверталася до Жовтоводської міської ради та її виконавчого комітету з приводу виявлених порушень при видачі паспорта прив`язки тимчасової споруди № 5, а листом від 27.11.2024 № 55-4345ВИХ-24 повідомила раду про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом подання позовної заяви. Рада та її виконавчий комітет, будучи обізнаними про ці порушення, повідомили про відсутність підстав для вжиття будь-яких заходів, а рада самостійно до суду не звернулася.
Довід третьої особи про те, що орган, в інтересах якого діє прокурор, не бездіє, а «захищає власний акт» і заперечує проти позову, суд відхиляє. Прокурор звертається до суду в інтересах держави, а не в інтересах органу як такого; орган місцевого самоврядування лише уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах і набуває статусу позивача в силу закону. Інтерес держави в цій справі, як визначив Верховний Суд у постанові від 19.06.2026 у цій справі, полягає у захисті інтересів територіальної громади міста Жовті Води у сфері благоустрою населеного пункту, дотримання вимог містобудівного та земельного законодавства при розміщенні тимчасових споруд на землях комунальної власності. Відмова органу визнати порушення і вжити заходів для його усунення є саме тим неналежним здійсненням захисту інтересів держави, з яким частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру» пов`язує виникнення підстав для представництва. Інше тлумачення позбавляло б цю норму змісту, оскільки орган, який сам допустив порушення, завжди обстоюватиме його відсутність.
З цих же міркувань заяви Жовтоводської міської ради та її виконавчого комітету від 27.07.2026 про те, що вони не підтримують позовних вимог, не є підставою для залишення позову без розгляду за пунктом 6 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України. Ця норма стосується особи, за захистом прав, свобод чи інтересів якої звернувся орган або інша особа, тоді як прокурор у цій справі звертається за захистом інтересів держави, а не власних інтересів ради. Крім того, зазначені заяви за змістом є клопотаннями про розгляд справи без участі представника і підписані однією особою від імені як позивача, так і відповідача. Не змінює цієї оцінки і відзив Жовтоводської міської ради на апеляційну скаргу прокурора від 27.06.2025: Верховний Суд, маючи цей відзив у матеріалах справи, у постанові від 19.06.2026 визначив підставу представництва прокурором інтересів держави у цій справі та направив її на новий розгляд по суті, а не залишив позов без розгляду.
Такий підхід прямо закріплено у частині четвертій статті 54 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті. Якщо навіть відмова уповноваженого органу від позову не припиняє провадження за позовом прокурора, то заява такого органу про те, що він не підтримує позовних вимог, тим більше не може бути підставою для залишення позову без розгляду.
Посилання третьої особи на правовий висновок про те, що прокурор не є альтернативним суб`єктом звернення до суду і не має замінювати компетентний орган, який бажає захищати інтереси держави (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 640/29176/20), до обставин цієї справи не застосовне. У тій справі прокурор не довів, що компетентний орган ухилився від захисту інтересів держави; у цій справі Жовтоводська міська рада бажання захищати інтереси територіальної громади у спірних правовідносинах не виявила, а навпаки, відмовилася від вжиття будь-яких заходів. Постанова Верховного Суду від 17.06.2026 у справі № 500/5037/24, на яку також посилається третя особа, підтверджує саме субсидіарну роль прокурора, який замінює у судовому провадженні компетентний орган, що всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Щодо Рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(II)/2025 суд зазначає, що згідно з пунктом 3 його резолютивної частини окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», визнані неконституційними, втрачають чинність із 01.01.2027, а за пунктом 4 це Рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності зазначених приписів та продовжують існувати після втрати ними чинності. Прокурор звернувся до суду 04.12.2024, тому наведені приписи до спірних правовідносин застосовуються. Приписи абзаців першого – третього частини четвертої статті 23 цього Закону, які встановлюють обов`язок прокурора обґрунтувати підстави представництва та попередньо повідомити орган, тим самим Рішенням визнано конституційними, і ці вимоги прокурором дотримано.
Довід третьої особи про вибірковість заходів щодо однієї з дев`яти тимчасових споруд стосується предмета спору, а не підстав представництва, і оцінюється судом нижче.
Отже, порядок, установлений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурором дотримано, підстави для представництва інтересів держави в особі Жовтоводської міської ради є підтвердженими, а клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.
Щодо норм, які підлягають застосуванню.
Спірні правовідносини стосуються розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на об`єкті благоустрою та повноважень органу місцевого самоврядування у сфері благоустрою.
Підпунктом 7 пункту «а» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад віднесено організацію благоустрою населених пунктів та здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.
Згідно з частинами першою та другою статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту.
Відповідно до статті 21 цього Закону малі архітектурні форми є елементами (частинами) об`єктів благоустрою.
Частиною другою статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності – одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Таким порядком є Порядок № 244. Пунктом 1.8 Порядку № 244 встановлено, що при розміщенні тимчасових споруд ураховуються всі наявні планувальні обмеження, передбачені будівельними нормами. За правилами пункту 2.5 Порядку № 244 про відповідність намірів замовника щодо місця розташування тимчасової споруди містобудівній документації, будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідного комплекту документів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення тимчасової споруди.
Вимоги до розміщення малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у межах смуги відведення автомобільних доріг та «червоних ліній» вулиць і доріг населених пунктів установлено розділом V Єдиних правил № 198. Ці Правила застосовуються судом у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2023 № 319, яка набрала чинності 12.04.2023 і була чинною як на дату видачі паспорта прив`язки 11.10.2023, так і на час виникнення спірних правовідносин у 2024 році. Прокурор у позовній заяві наводить пункти 20 і 26 цих Правил у редакції, що діяла до 12.04.2023, коли вимога погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції формулювалася безпосередньо в цих пунктах. Суд самостійно визначає норму, що підлягає застосуванню, і застосовує чинну редакцію, у якій ця вимога щодо тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності міститься в пункті 25-2.
Пунктом 20 Єдиних правил № 198 передбачено, що у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування та «червоних ліній» вулиць і доріг міст та інших населених пунктів забороняється розміщувати будь-які споруди або об`єкти без дотримання вимог статті 37 Закону України «Про автомобільні дороги».
Згідно з пунктом 25-2 Єдиних правил № 198 тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності на автомобільних дорогах розміщуються відповідно до статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а у разі їх розміщення у межах смуги відведення автомобільних доріг або «червоних ліній» міських вулиць і доріг – за погодженням з відповідним підрозділом Національної поліції відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 52-3 Закону України «Про дорожній рух».
Абзацом п`ятим частини першої статті 52-3 Закону України «Про дорожній рух» до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху віднесено погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.
За абзацом другим пункту 26 Єдиних правил № 198 малі архітектурні форми та тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності розміщуються із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування.
Пунктом 27 Єдиних правил № 198 установлено, що малі архітектурні форми, тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності не повинні мати заглиблені в ґрунт фундаменти і не перевищувати за висотою 4 метрів (абзац перший); у населених пунктах малі архітектурні форми (крім кіосків для продажу проїзних квитків на зупинках громадського транспорту) розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, алей на відстані не менше ніж 1 метр, але не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг і вулиць (абзац другий).
Відповідно до абзацу першого пункту 28 Єдиних правил № 198 на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів, де відповідно до містобудівної документації або проекту будівництва існуючі будинки, споруди та огорожа розміщені на відстані менше ніж 5 метрів від проїзної частини, розміщення малих архітектурних форм, тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності допускається в одну лінію з фасадами будівель, споруд або огорожі.
Зі змісту пункту 25-2 Єдиних правил № 198 випливає, що обов`язок отримати погодження уповноваженого підрозділу Національної поліції виникає за наявності будь-якої з двох самостійних умов: розміщення тимчасової споруди в межах смуги відведення автомобільної дороги або її розміщення в межах «червоних ліній» міських вулиць і доріг. Друга з цих умов не пов`язана з віднесенням дороги до автомобільних доріг загального користування.
Щодо розміщення тимчасової споруди в межах «червоних ліній» та відсутності погодження Національної поліції.
Обставина розміщення тимчасової споруди № 5 в межах червоної лінії міської вулиці і дороги встановлена не з доводів прокурора, а з письмової відповіді самого відповідача: у листі відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 06.09.2024 № 2/4-2258-01-13 прямо зазначено, що «вищезазначена ТС № 5 розташована у межах червоної лінії міської вулиці і дороги, відповідно до генерального плану міста».
У тому самому листі відповідач повідомив, що «інших погоджень від підрозділу Національної поліції, дорожньо-експлуатаційної та експлуатаційної та інших заінтересованих організацій не було».
Ці обставини узгоджуються з листами Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 24.06.2024 № 8166/41/19/03-2024 і від 16.10.2024 № 13655/41/19/01-2024 та листом відділення поліції № 5 Кам`янського районного управління поліції від 22.07.2024 № 44.5/3-8364, за змістом яких погодження на розміщення тимчасової споруди торговельного призначення № 5 не надавалося, а замовник за таким погодженням не звертався.
Відповідач цих обставин не спростував; його заперечення зводяться не до наявності погодження, а до того, що воно не вимагалося.
Довід третьої особи про те, що межі «червоних ліній» встановлюються містобудівною документацією, а генеральний план міста до справи не подано, встановленої обставини не спростовує. Відповідач є органом, у віданні якого перебуває містобудівна документація міста і який зобов`язаний ураховувати всі планувальні обмеження при видачі паспорта прив`язки (пункт 1.8 Порядку № 244); його письмове повідомлення про розташування споруди в межах червоної лінії «відповідно до генерального плану міста» є відомостями, отриманими з цієї документації органом, до компетенції якого належить її застосування. Відповідач від цього повідомлення не відмовився і під час нового розгляду справи його не заперечив, а третя особа доказів іншого проходження червоних ліній не подала і про витребування генерального плану не клопотала.
Суд відхиляє довід відповідача про те, що погодження не вимагалося через невіднесення дороги на бульварі Свободи до автомобільних доріг загального користування, оскільки пункт 25-2 Єдиних правил № 198 пов`язує обов`язок погодження також із розміщенням тимчасової споруди в межах «червоних ліній» міських вулиць і доріг, і саме ця умова в цій справі підтверджена відповідачем письмово. До того ж, як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.06.2026 у цій справі, матеріали справи не містять жодних доказів того, що зазначена дорога має обмеження в користуванні, перебуває у власності третіх осіб, має огородження чи шлагбауми або не має асфальтного покриття; не подано таких доказів і під час нового розгляду справи.
Суд відхиляє і довід відповідача з посиланням на пункт 2.13 Порядку № 244 про заборону вимагати від замовника не передбачені законом погодження. Погодження уповноваженого підрозділу Національної поліції передбачене абзацом п`ятим частини першої статті 52-3 Закону України «Про дорожній рух» та пунктом 25-2 Єдиних правил № 198, тобто є погодженням, установленим законом. Крім того, наведена норма Порядку № 244 обмежує вимоги до замовника, але не звільняє орган з питань містобудування та архітектури від власного обов`язку врахувати всі наявні планувальні обмеження (пункт 1.8 Порядку № 244) та перевірити відповідність намірів замовника будівельним нормам (пункт 2.5 Порядку № 244).
Суд відхиляє також довід третьої особи про те, що абзац п`ятий частини першої статті 52-3 Закону України «Про дорожній рух» стосується лише проєктів будівництва, реконструкції і ремонту доріг. Обов`язок погодити розміщення тимчасової споруди в межах «червоних ліній» міських вулиць і доріг установлено безпосередньо пунктом 25-2 Єдиних правил № 198 – спеціальною нормою саме про тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності; посилання в ньому на статтю 52-3 визначає уповноважений орган, а не звужує коло об`єктів, щодо яких погодження вимагається, тим більше що абзац п`ятий прямо називає «інші споруди у межах … червоних ліній міських вулиць і доріг». Саме так ці норми застосував Верховний Суд у постанові від 06.12.2023 у справі № 440/6759/21, вказавши, що уповноважений орган зобов`язаний перевіряти наявність погодження від Національної поліції стосовно розміщення тимчасової споруди у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг. Довід відповідача і третьої особи про те, що розміщення тимчасової споруди погоджено самою радою рішенням про надання земельної ділянки в користування та договором сервітуту, суд відхиляє, оскільки надання земельної ділянки в користування визначає лише право користувача на землю, а не відповідність місця розміщення споруди вимогам безпеки дорожнього руху, перевірка якої покладена на орган з питань містобудування та архітектури і на уповноважений підрозділ Національної поліції.
Щодо відстані від тимчасової споруди до проїзної частини.
Верховний Суд у постанові від 19.06.2026 у цій справі звернув увагу на те, що докази щодо відстані від тимчасової споруди до проїзної частини містять суперечливу інформацію: лист Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області вказує на 2,8 метра, схема розміщення тимчасової споруди – на 1,5 метра, акт обстеження від 23.09.2024 – на 5,0 метра до автомобільного проїзду місцевого значення, і при цьому останній не містить відомостей про дійсну відстань від тимчасової споруди до проїжджої частини. Відповідно до частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи, тому суд досліджує ці докази у сукупності з доказами, поданими під час нового розгляду.
Дослідивши схему розміщення тимчасової споруди, виконану на топографо-геодезичній основі М 1:500 та засвідчену відділом містобудування та архітектури 11.10.2023, суд встановив, що на ній зображено ряд із п`яти тимчасових споруд, серед яких виділено тимчасову споруду № 5, наведено розміри вздовж ряду та загальний розмір ряду, а також поперечні розміри 1500 і 1600 міліметрів. Підписів, які прив`язували б ці розміри до краю проїзної частини, бортового каменю чи межі тротуару, схема не містить, а тому сама по собі однозначно відстані від тимчасової споруди до проїзної частини не встановлює. Водночас поперечний розмір 1500 міліметрів узгоджується з відстанню 1,50 метра до бортового каменю пішохідної доріжки, зазначеною в акті обстеження від 23.09.2024.
Лист Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 16.10.2024 № 13655/41/19/01-2024 містить відомості про відстань 2,8 метра, проте не розкриває способу її визначення і не супроводжується даними про проведені вимірювання.
Акт обстеження від 23.09.2024 складено представниками структурних підрозділів Жовтоводської міської ради, тобто органу, бездіяльність якого є предметом спору. Він містить відомості про відстань 1,50 метра до бортового каменю пішохідної доріжки та 5,0 метра «до автомобільного проїзду місцевого значення», проте не містить відомостей про спосіб вимірювання і, як зазначив Верховний Суд, не визначає дійсної відстані від тимчасової споруди до проїзної частини.
Фотографії з позначками, нанесеними прокурором, суд оцінює як графічну ілюстрацію доводів сторони, а не як результат вимірювання: зазначені на них відстані прокурор визначив розрахунково, виходячи з листа від 16.10.2024 та акта від 23.09.2024, тому самостійного доказового значення для встановлення відстані вони не мають.
Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 31.07.2026 складено старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області – підрозділу Національної поліції, до повноважень якого належать забезпечення безпеки дорожнього руху (стаття 52-3 Закону України «Про дорожній рух») та регулювання дорожнього руху і контроль за дотриманням Правил дорожнього руху на вулично-дорожній мережі (пункт 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»). Обстеження проведено у присутності двох свідків, супроводжується рапортом і фотоматеріалами, на яких зафіксовано вимірювання рулеткою відстані від тимчасової споруди № 5 до краю асфальтованого покриття. У пункті 5 акта відстань від будівлі до проїзної частини визначено як 3 метри 80 сантиметрів.
Оцінюючи заперечення третьої особи проти цього доказу, суд виходить із такого.
Те, що акт складено на бланку, призначеному для оцінки експлуатаційного стану ділянки дороги, не позбавляє його доказової сили: відповідно до частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а пункт 5 акта містить саме таку інформацію – результат вимірювання відстані від тимчасової споруди до проїзної частини.
Довід про те, що на фотографіях зафіксовано вимірювання впоперек пішохідної доріжки, а не до проїзної частини, суд відхиляє, оскільки в самому акті зазначено, що виміряно відстань саме до проїзної частини, а тимчасова споруда, як видно з фотоматеріалів, розташована безпосередньо вздовж асфальтованого проїзду, яким рухається автомобільний транспорт. Третя особа не подала жодного доказу, який містив би інші результати вимірювання, і не заявляла клопотання про призначення експертизи. Вимірювання відстані між двома видимими об`єктами не потребує спеціальних знань у розумінні пункту 1 частини першої статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, тому підстав для призначення експертизи з власної ініціативи суд не вбачає.
Те, що обстеження проведено на звернення прокурора, не робить його результати недопустимим або недостовірним доказом. Прокурор, обґрунтовуючи позовні вимоги, має право збирати і подавати докази (статті 44, 79 Кодексу адміністративного судочинства України), а ці докази подано в межах строку, встановленого судом. Управління патрульної поліції учасником справи не є і власного інтересу у її результаті не має; те, що воно раніше повідомляло прокуратурі про відстань 2,8 метра, про його заінтересованість не свідчить, оскільки за результатами вимірювання у 2026 році воно зафіксувало інший результат. Посилання в акті на наказ № 244 є правовою кваліфікацією, наданою посадовою особою поліції, яка суд не зв`язує; суд оцінює лише зафіксований в акті факт.
Довід третьої особи про те, що повноваження патрульної поліції стосуються лише малих архітектурних форм, а не тимчасових споруд, суд відхиляє. По-перше, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2024 у справі № 440/6751/21 (пункт 47), визначення «малої архітектурної форми» повністю відповідає визначенню тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, закріпленому в частині другій статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». По-друге, акт від 31.07.2026 є письмовим доказом факту вимірювання, а не дозвільним чи погоджувальним документом, тому питання про компетенцію підрозділу поліції на видачу технічних умов чи погоджень на його доказове значення не впливає.
Зіставивши всі докази, суд констатує, що два з них, отримані від уповноваженого у сфері безпеки дорожнього руху органу, – лист Управління патрульної поліції від 16.10.2024 (2,8 метра) та акт від 31.07.2026 (3,8 метра) – узгоджуються між собою в тому, що тимчасова споруда № 5 розташована ближче ніж 5 метрів до проїзної частини. Схема розміщення тимчасової споруди відстані до проїзної частини сама по собі не визначає, а зазначений на ній поперечний розмір 1500 міліметрів відповідає відстані до бортового каменю пішохідної доріжки за актом від 23.09.2024, тобто жодному з цих доказів не суперечить. Лише акт відповідача від 23.09.2024 вказує на 5,0 метра, проте до «автомобільного проїзду місцевого значення», не визначаючи, де саме проходить край проїзної частини. З-поміж усіх доказів лише акт від 31.07.2026 містить результат безпосереднього вимірювання з фотофіксацією, складений у присутності свідків. Отже, суд визнає встановленим, що відстань від тимчасової споруди № 5 до краю проїзної частини бульвару Свободи становить 3,8 метра, тобто менше ніж 5 метрів.
Щодо доводу третьої особи про те, що абзац другий пункту 27 Єдиних правил № 198 стосується лише малих архітектурних форм, суд зазначає таке. Розділ V Єдиних правил № 198 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2023 № 319 має назву «Вимоги щодо розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у межах смуги відведення автомобільних доріг та «червоних ліній» вулиць і доріг населених пунктів», і його приписи щодо техніки безпеки та видимості (абзац другий пункту 26), фундаментів і висоти (абзац перший пункту 27), заборон розміщення (пункт 35) поширено на тимчасові споруди прямо. Пункт 28 цих Правил допускає розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на відстані менше ніж 5 метрів від проїзної частини лише як виняток – в одну лінію з фасадами існуючих будинків, споруд або огорожі, розміщених на такій відстані відповідно до містобудівної документації або проекту будівництва. Такий виняток має сенс лише за умови, що загальне правило про відстань не менше ніж 5 метрів до проїзної частини поширюється і на тимчасові споруди. Отже, у системному зв`язку пункти 27 і 28 Єдиних правил № 198 встановлюють мінімальну відстань 5 метрів до проїзної частини як для малих архітектурних форм, так і для тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. Із застосовності цієї вимоги до спірної тимчасової споруди виходив і Верховний Суд у постанові від 19.06.2026 у цій справі: навівши абзац другий пункту 27 Єдиних правил № 198, він вказав, що судам необхідно було встановити дотримання відстані від тимчасової споруди до проїжджої частини, і ці висновки за частиною п`ятою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для суду. Так само у постановах від 11.04.2024 у справі № 440/6751/21 та від 27.02.2025 у справі № 440/7210/21 Верховний Суд застосовував вимогу пункту 27 Єдиних правил № 198 (у редакції, що діяла до 12.04.2023) про відстань не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини до тимчасових споруд торговельного призначення, а постанова Кабінету Міністрів України від 28.03.2023 № 319, яка доповнила абзац перший пункту 27 і пункт 28 прямою згадкою про тимчасові споруди, не містить положення, яке звільняло б їх від цієї вимоги.
Крім того, у постанові від 11.04.2024 у справі № 440/6751/21 Верховний Суд зазначив, що визначення «малої архітектурної форми» повністю відповідає визначенню тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності (пункт 47), а розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності повинне відповідати усім вимогам закону, містобудівної документації, будівельним, санітарним, протипожежним, екологічним та іншим нормам, державним стандартам і правилам, локальним нормативно-правовим актам органів місцевого самоврядування та іншим актам, дотримання яких вимагається під час перевірки намірів замовника щодо розташування таких споруд (пункт 99). Отже, вимога про відстань не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини поширюється на тимчасову споруду № 5 як за системним змістом розділу V Єдиних правил № 198, так і за ознаками самої споруди.
Виняток, передбачений пунктом 28 Єдиних правил № 198, у цій справі не застосовується. Ця норма стосується лінії фасадів існуючих будинків, споруд або огорожі, розміщених ближче 5 метрів від проїзної частини відповідно до містобудівної документації або проекту будівництва, а не лінії самих тимчасових споруд між собою. Інші тимчасові споруди того ж ряду є такими самими тимчасовими спорудами для провадження підприємницької діяльності, розміщеними без погодження підрозділу Національної поліції, і їх ряд не може легалізувати розміщення однієї з них. Доказів наявності на цій ділянці будинків, споруд чи огорожі, розміщених ближче 5 метрів від проїзної частини відповідно до містобудівної документації, матеріали справи не містять.
Отже, тимчасова споруда № 5 розміщена з порушенням вимоги про мінімальну відстань до проїзної частини. Разом з тим суд наголошує, що цей висновок не є єдиною підставою для задоволення позову: розміщення тимчасової споруди в межах «червоних ліній» міської вулиці без погодження уповноваженого підрозділу Національної поліції, чого вимагає пункт 25-2 Єдиних правил № 198, є самостійною і доведеною підставою протиправності бездіяльності відповідача, яка від виміряної відстані не залежить.
Щодо бездіяльності відповідача.
Установивши, що тимчасова споруда № 5 розміщена в межах «червоних ліній» міської вулиці без погодження уповноваженого підрозділу Національної поліції та ближче ніж 5 метрів до проїзної частини, суд виходить з того, що обов`язок вжити заходів для приведення місця її розміщення у відповідність вимогам законодавства покладено саме на відповідача як на орган, що видав паспорт прив`язки та здійснює контроль за станом благоустрою.
У постанові від 06.12.2023 у справі № 440/6759/21 Верховний Суд сформулював висновок про те, що орган, встановивши порушення вимог закону щодо розміщення тимчасової споруди, зобов`язаний виправити власну помилку, допущену під час прийняття рішення про оформлення і видачу паспорта прив`язки, та вжити передбачених законом заходів для приведення місця її розміщення у відповідність вимогам законодавства. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.11.2023 у справі № 440/6760/21.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був обізнаний про порушення: прокуратура зверталася до нього починаючи з 15.12.2023, а сам відповідач у листі від 06.09.2024 № 2/4-2258-01-13 визнав як розміщення тимчасової споруди в межах червоної лінії, так і відсутність погоджень Національної поліції. Попри це жодних заходів для приведення місця розміщення тимчасової споруди у відповідність вимогам законодавства відповідач не вжив, повідомивши листом від 25.09.2024 № 2/4-2409-01-13 про відсутність підстав для скасування паспорта прив`язки. Станом на 31.07.2026 тимчасова споруда розміщена на тому самому місці.
Отже, бездіяльність відповідача в частині невжиття заходів щодо приведення в належний стан розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності є протиправною, а позовна вимога в цій частині – обґрунтованою.
Щодо вимоги про скасування паспорта прив`язки.
Паспорт прив`язки тимчасової споруди є індивідуальним актом, оскільки виданий на підставі норм права та стосується прав і обов`язків індивідуально визначеної особи – замовника.
Судом установлено, що паспорт прив`язки тимчасової споруди № 5 від 11.10.2023 за реєстраційним № 13/2023 видано за відсутності погодження уповноваженого підрозділу Національної поліції на розміщення тимчасової споруди в межах «червоних ліній» міської вулиці та на відстані менше ніж 5 метрів до проїзної частини, тобто без урахування планувальних обмежень, які відділ містобудування та архітектури зобов`язаний був урахувати відповідно до пункту 1.8 Порядку № 244 під час перевірки відповідності намірів замовника за пунктом 2.5 цього Порядку.
Довід третьої особи про те, що Порядок № 244 не передбачає скасування паспорта прив`язки в судовому порядку, суд відхиляє. Пункт 2.26 Порядку № 244 встановлює підстави анулювання дії паспорта прив`язки органом, який його видав, і не обмежує повноважень суду, визначених пунктом 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, за яким у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Аналогічного підходу дотримується Третій апеляційний адміністративний суд, який у постановах від 07.04.2026 у справі № 160/29080/24 та від 24.06.2026 у справі № 160/29209/24 у спорах про розміщення тимчасових споруд визнав належним способом захисту скасування паспорта прив`язки в судовому порядку. Суду відома й протилежна позиція, висловлена тим самим судом у постанові від 07.04.2026 у справі № 160/29083/24, за якою паспорт прив`язки не є актом індивідуальної дії, а підстави анулювання його дії вичерпно визначені пунктом 2.26 Порядку № 244. Проте ця постанова не враховує наведених вище висновків Верховного Суду у справах № 440/6759/21 та № 440/6760/21, які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд зобов`язаний урахувати, а Верховний Суд у постанові від 19.06.2026 у цій справі, направляючи її на новий розгляд, на неналежність обраного прокурором способу захисту не вказав.
Оцінюючи довід третьої особи про порушення балансу приватного і публічного інтересів, суд зазначає, що заходи, спрямовані на приведення місця розміщення тимчасової споруди у відповідність вимогам законодавства, покликані відновити законність і правовий порядок у сфері благоустрою та забезпечити безпеку учасників дорожнього руху й відвідувачів таких споруд, а тому такий баланс не порушують. Аналогічну оцінку надано Верховним Судом у постанові від 06.12.2023 у справі № 440/6759/21. Посилання третьої особи на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини у справах «Стретч проти Сполученого Королівства» і «Рисовський проти України» цієї оцінки не змінюють: втручання у право третьої особи передбачене законом (пункти 25-2, 27 Єдиних правил № 198, пункт 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України), переслідує легітимну мету забезпечення безпеки дорожнього руху та благоустрою і не позбавляє третю особу можливості оформити паспорт прив`язки в установленому порядку після погодження розміщення тимчасової споруди з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Принцип належного врядування не забороняє органу виправляти власну помилку, а вимагає робити це у спосіб, передбачений законом, і саме невиконання цього обов`язку є предметом цього спору.
Щодо доводу третьої особи про вибіркове застосування заходів лише до однієї з дев`яти тимчасових споруд суд зазначає, що предметом цього спору є розміщення тимчасової споруди № 5, а обставини розміщення інших тимчасових споруд перебувають поза межами позовних вимог і не можуть бути підставою для відмови в захисті порушеного інтересу держави.
До того ж прокурор у запереченнях від 10.09.2026 повідомив, що перевірку наявності підстав для представництва інтересів держави розпочато і щодо інших тимчасових споруд, розташованих поряд із тимчасовою спорудою № 5.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач правомірності своєї бездіяльності не довів.
За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Такі витрати позивачем у справі не понесені, а отже не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 9, 72-77, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов керівника Жовтоводської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Жовтоводської міської ради (бульвар Свободи, 33, м. Жовті Води, Кам`янський район, Дніпропетровська область, 52204, код ЄДРПОУ 26368938) до Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (бульвар Свободи, 33, м. Жовті Води, Кам`янський район, Дніпропетровська область, 52204, код ЄДРПОУ 04052086), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – фізична особа – підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), про визнання протиправною бездіяльності та скасування паспорту прив`язки тимчасової споруди – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Жовтоводської міської ради в частині невжиття заходів щодо приведення в належний стан розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 1210700000:01:192:0124, площею 0,0036 га, за адресою: на бульварі Свободи, між АДРЕСА_1 , на підставі паспорту прив`язки тимчасової споруди № 5 від 11.10.2023, виданого на замовлення фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 .
Скасувати паспорт прив`язки тимчасової споруди № НОМЕР_2 , реєстраційний номер 13/2023, що розташована на бульварі Свободи, між АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_1 , виданий 11.10.2023 відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, дійсний до 19.07.2030.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 14 вересня 2026 року.

Суддя К.І. Ремез