ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/8574/24 Головуючий 1 інстанції: Вітюк Р.В.
Провадження №33/818/1121/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.183-1 КУпАП 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі: головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Стрикаля М.В. на постанову Київського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2024 року,- 

УСТАНОВИВ:
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на сто двадцять годин.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців. Станом на 31 серпня 2024 року заборгованість складала 130353,28 грн. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Стрикаль М.В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності ОСОБА_1 . Вказав, що заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини виникла, у зв`язку з втратою ОСОБА_1 роботи та джерел для існування. Зазначив, що станом на 13 грудня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дитини зменшилася з 130353,28 грн. до 54937,31 грн. 

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що  ОСОБА_1 судом першої інстанції належним чином про дату, час та місцерозгляду справи не повідомлявся. Вказав, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 02 березня 2026 року.

Твердження захисника Стрикаля М.В. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 та захисник Стрикаль М.В., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності. 

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.183-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме дані: 
-протоколу про адміністративне правопорушення №2 від 12 вересня 2024 року за ч.1 ст.183-1 КУпАП;
-постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56062940 від 27 березня 2018 року;
-розрахунку заборгованості по аліментам станом на 12 вересня 2024 року;
-попередження від 12 вересня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги захисника Стрикаля М.В. про те, що заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини виникла, у зв`язку з втратою ОСОБА_1 роботи та джерел для існування, є необґрунтованими.

Втрата роботи та відсутність постійного доходу не припиняє встановленого законом обов`язку батька утримувати дитину та не звільняє його від виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини. 

Вказані обставини можуть бути підставою для звернення до суду щодо зміни розміру аліментів, однак не виправдовують їх не сплату.

Зменшення ОСОБА_1 розміру заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини внаслідок її часткового погашення, саме по собі не свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може розглядатися як самостійна підстава для скасування рішення суду. 

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. 

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Стрикаля М.В. задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Стрикаля М.В. залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий          А.І. Люшня