ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1519/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа № 694/3789/25 Категорія: 304090000 | Колісник Л.О.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Сіренко Ю. В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Новікова О.М.,

учасники справи: 

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»;

відповідач – ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Булаєнко Ростислав Вікторович;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Булаєнка Ростислава Вікторовича на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2026 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.04.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 1539-3213. 
Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту 14000,00 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період - 23 дні; пільгова процентна ставка 0,01% в день, знижена процентна ставка 1,0 % в день; стандартна процентна ставка 1,00 % в день.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Однак, відповідач не повернув кредит в повному обсязі, внаслідок чого станом на 22.10.2025 загальний розмір заборгованості становить 65 590,65 грн, що складається з: заборгованості за кредитом – 19 915,75 грн; заборгованості за нарахованими процентами – 33 064,90 грн, заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 11 650,00 грн;
заборгованості по комісії – 960,00 грн.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1539-3213 від 12.04.2025 у розмірі 53 940,65 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 19 915,75 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 33 064,90 грн; заборгованість по комісії – 960,00 грн.
У решті вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 992,18 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що позикодавець свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак останній не здійснював погашення заборгованості.
Доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, відповідачем суду не надано.
Разом з тим, щодо стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України, суд зазначив, що оскільки заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України нараховані у період дії в Україні воєнного стану, позичальник звільняється від обов`язку їх сплати на користь позивача.
Не погодившись з рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2026 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Булаєнко Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором кредитного договору, не доведено перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, а також не доведено належність відповідного карткового рахунку саме відповідачу.
05.06.2026 до Черкаського апеляційного суду від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). 
Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 12.04.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір № 1539-3213 на суму 14000,00 грн (а.с.12-17).
Відповідно до умов договору строк кредитування 365 днів, пільгова % ставка 0,01%, базовий період 23 дні, зі зниженою ставкою 1,0% в день та зі стандартною ставкою 1,0 % в день, комісія за видачу кредиту 0,00 % від суми кредиту. Дата повернення кредиту 11.04.2026 (п.п. 4.10- 4.14 договору).
Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем в електронній формі було неодноразово укладено додаткові угоди до договору про відкриття кредитної лінії № 1539-3213, за якими позивач додатково нараховував відповідачу грошові кошти у кредит, а саме: 18.04.2025 – 2900,00 грн (а.с. 28-30); 16.05.2025 – 1500,00 грн (а.с. 31-33); 17.05.2025 – 2500,00 грн (а.с. 34-36), 18.05.2025 – 600,00 грн (а.с. 37-39); 19.05.2025 – 1800,00 грн (а.с. 40-42).
На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором та додаткових кредитних коштів за додатковими угодами до кредитного договору на загальну суму 23 300,00 грн, позивачем надано до суду довідку про перерахування суми кредиту ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 29.10.2025 № 7/17228.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1539-3213 від 12.04.2025 станом на 22.10.2025, заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 65 590,65 грн, яка складається з: 19 915,75 грн – прострочена заборгованість за основним боргом; 33 064,90 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 960,00 грн – заборгованість по комісії; 11 650,00 грн – заборгованість за процентами на підставі ст. 625 ЦК.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 28.10.2025 на адресу ОСОБА_1 надіслало вимогу № 1539-3213/в про усунення порушень умов договору № 1539-3213 від 12.04.2025, відповідно до якої просило протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити заборгованість за кредитом. 
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Із матеріалів справи вбачається, що договір про відкриття кредитної лінії № 1539-3213 від 12.04.2025 та додаткові угоди до нього підписані відповідачем за допомогою одноразових ідентифікаторів, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Надані позивачем докази є достатніми для висновку про укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі.
Водночас факт укладення кредитного договору сам по собі не свідчить про належне виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредитних коштів, а тому не звільняє позивача від обов`язку довести факт їх фактичного перерахування відповідачу. 
У позовній заяві ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначало, що позивач (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім», з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21/772-рк від 29.04.2023) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про успішне перерахування платежу на картку отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Однак, суд апеляційної інстанції, дослідивши вказану довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 29.10.2025 № 7/17228, встановив, що інформація про перерахуванню Харитоновій О.В. на картку НОМЕР_1 12.04.2025 – 14 000,00 грн, 18.04.2025 – 2900,00 грн, 16.05.2025 – 1500,00 грн, 17.05.2025 – 2500,00 грн, 18.05.2025 – 600,00 грн, 19.05.2025 – 1800,00 грн відсутня. 
При цьому, матеріали справи не містять договору № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020, на підставі якого, як зазначено в позові та в довідці від 29.10.2025 № 7/17228, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснювало нарахування кредитних коштів позичальникам ТОВ «Укр Кредит Фінанс», у т.ч., відповідачу.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що довідка про перерахування суми кредиту відповідачу на підставі кредитного договору № 1539-3213 від 12.04.2025, сформована ТОВ «Укр Кредит Фінанс», не може бути самостійним та достатнім доказом на підтвердження перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів на загальну суму 23 300,00 грн, оскільки, як зазначено самим позивачем, безпосередньо ТОВ «Укр Кредит Фінанс» таких нарахувань не здійснювало.
Суд апеляційної інстанції також зауважує, що матеріали справи не містять повного номеру платіжного засобу (картки) ОСОБА_1 , як і не містять інформації про належність такого платіжного засобу відповідачці.
Довідка банку про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача від фінансової установи за кредитним договором № 1539-3213 від 12.04.2025, як і банківська виписка про рух коштів по рахунку відповідача у матеріалах справи також відсутні.
Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України саме позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. За відсутності належних та допустимих доказів фактичного перерахування відповідачу кредитних коштів суд не вправі виходити з припущення про їх отримання чи усувати недоліки доказування сторони, на яку законом покладено відповідний процесуальний обов`язок.
З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання свого обов`язку щодо надання відповідачу кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії № 1539-3213 від 12.04.2025 та додатковими угодами до нього.
Сам по собі факт укладення сторонами кредитного договору в електронній формі не підтверджує виникнення у відповідача обов`язку щодо повернення кредиту, оскільки відповідно до статті 1054 ЦК України такий обов`язок виникає лише після фактичного надання кредитодавцем грошових коштів позичальнику.
Оскільки позивач не довів факту перерахування відповідачу кредитних коштів, відсутні правові підстави для висновку про виникнення у відповідача грошового зобов`язання за спірним кредитним договором. За таких обставин відсутні підстави як для стягнення основної суми боргу, так і процентів, комісії та штафних санкцій, заявлених як похідні від основного зобов`язання.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог та часткове задоволення позову не ґрунтується на належних та допустимих доказах, у зв`язку із чим оскаржуване рішення не відповідає вимогам законності й обґрунтованості та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2988,27 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Булаєнка Ростислава Вікторовича задовольнити.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2026 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2988,27 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Судді Ю.В. Сіренко 
О.М. Новіков
Т.Л. Фетісова