КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 757/13017/25-п Апеляційне провадження № 33/824/3306/2026 | Головуючий у суді першої інстанції - Шапутько С.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кульшенко Русланом Анатолійовичем на постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 23.02.2025 о 20 год. 35 хв. в м. Києві на площі Наводницькій (Героїв Великої Вітчизняної війни), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів, порушенням мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2025  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погоджуючись із вказаною постановою,  ОСОБА_1 через свого адвоката подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що докази на які посилався суд першої інстанції не доводять вину ОСОБА_1 . Зокрема Рапорт складено особою, яка не перебувала на робочому місці, в неї відсутній відереєстратор та наданий доказ не підтверджений іншими матеріалами справи.
Вказує, що сам протокол теж не може бути доказом, а відеозапис лише підтверджує те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Зазначено, що постанова ЕНА 4136695 складена без виклику та присутності ОСОБА_1 , що є порушенням статті 268 КУпАП.
Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Як вбачається з матеріалів справи 09.10.2025 була винесена оскаржувана постанова. Як вбачається з матеріалів справи, захисник скаржника, ознайомився з матеріалами справи 29.05.2026. Інших відомостей про отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу направлено до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 29.05.2026. З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. 
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Визнаючи винним ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена повністю належними та допустимими доказами у справі.
За наслідками перегляду доказів, що містяться у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов правильного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №254748 від 23.02.2025, рапортом інспектора поліції, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, а також показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були безпосередньо допитані судом першої інстанції.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безпосередньо бачили, як ОСОБА_1 керував автомобілем Tesla Model 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , заїхавши на територію автозаправної станції з порушенням вимог дорожнього знаку «Проїзд заборонено». Після виходу водія з транспортного засобу працівники поліції помітили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння, а коли останній намагався продовжити рух, не допустили цього та викликали екіпаж патрульної поліції.
Під час судового розгляду свідки підтвердили зазначені обставини, а також ідентифікували ОСОБА_1 як особу, яка керувала транспортним засобом. Їх показання є послідовними, взаємоузгодженими та узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений судом першої інстанції.
Із дослідженого відеозапису також убачається, що після прибуття екіпажу патрульної поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу, однак він від проходження такого огляду категорично відмовився, при цьому поліцейськими було роз`яснено наслідки такої відмови.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що рапорт інспектора поліції не може бути покладений в основу висновків суду, оскільки його складено особою, яка нібито не перебувала на робочому місці та не мала нагрудного відеореєстратора, апеляційний суд відхиляє, адже сам по собі рапорт не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 і він оцінювався судом першої інстанції лише у сукупності з іншими доказами, зокрема показаннями працівників поліції, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні, відеозаписом з нагрудних камер та протоколом про адміністративне правопорушення. 
При цьому саме пояснення свідків, надані безпосередньо під час судового розгляду, підтвердили викладені у рапорті обставини, а тому підстав вважати його недопустимим або таким, що не підтверджується іншими доказами, не вбачається.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вини ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє.
Відповідно до статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів у справі та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Сам по собі він не є безумовним підтвердженням вини особи, однак у даній справі протокол оцінювався судом першої інстанції у взаємозв`язку з іншими доказами, які узгоджуються між собою та підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис підтверджує відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Відсутність на відеозаписі безпосереднього моменту руху транспортного засобу не свідчить про недоведеність факту керування, оскільки чинне законодавство не вимагає обов`язкової відеофіксації самого процесу руху транспортного засобу для доведення факту керування. У даному випадку цей факт підтверджується іншими належними та допустимими доказами, зокрема послідовними та узгодженими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані судом першої інстанції.
Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка сідає за кермо транспортного засобу, повинна усвідомлювати покладену на неї відповідальність за безпеку дорожнього руху та неухильно дотримуватися вимог Правил дорожнього руху. В свою чергу, працівники поліції, побачивши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння, обґрунтовано вжили заходів, щоб не допустити його подальшого руху. Саме з цією метою вони викликали екіпаж патрульної поліції та не дали ОСОБА_1 продовжити керування автомобілем, оскільки його подальший рух у такому стані міг створити небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
Посилання апелянта на незаконність постанови серії ЕНА №4136695, яка, на його думку, була винесена без його участі, також не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки предметом розгляду у цій справі є притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП. Законність чи обґрунтованість іншої постанови у справі про адміністративне правопорушення не є предметом перегляду в межах даного апеляційного провадження та не спростовує встановлених судом обставин щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено частиною першою статті 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.
Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Кульшенко Русланом Анатолійовичем про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити строк на апеляційне оскарження Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кульшенко Русланом Анатолійовичем залишити без задоволення. 
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду