Справа № 202/6454/26
Провадження № 2/202/5225/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

23 липня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мачуського О.М.,
за участю: секретаря судового засідання – Карасьової Г.І., 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Авдіївської міської ради про визнання права власності на житло,-

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Кравчук М.О. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовною заявою ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Авдіївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - 1/4 частку квартири загальною площею 63,9 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира загальною площею 63,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на 1/4 частку квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 06.10.1998 року, зареєстрованого в КП БТІ м. Донецька в реєстрову книгу № 41 за реєстровим № 5274 від 16.10.1998 року, а право власності на 3/4 частки квартири - на підставі Договору дарування, посвідчено приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенком В.А. за № 172, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 січня 2020 року, номер запису про право власності: 35262538, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1578740414102.
Позивач зверталась до державного реєстратора із заявою про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на належну їй, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.2000 року, 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, рішенням від 19 травня 2026 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки відсутнє підтвердження про реєстрацію квартири, проведену до 2013 року.
Наведене, порушує права позивача, як власниці, а тому вона вимушена звернутись до суду. 
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2026 року, прийнято позов та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. 
Позивач ОСОБА_3 та її представник – адвокат Кравчук М.О. в судове засідання не з`явились, натомість представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, натомість представник Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Малярчик Е.Е. подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що Авдіївська МВА Покровського району Донецької області, яка у період дії в Україні військового стану здійснює повноваження Авдіївської міської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За результатами підготовчого засідання, згідно ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, якщо таке визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 жовтня 1998 Житлово-комунальним господарством Відкритого акціонерного товариства, на підставі рішення №22 від 05.10.1998 року, посвідчено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності, в рівних частках, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Зворотна сторона даного Свідоцтва про право власності на житло містить реєстраційний напис про те, що квартира, зареєстрована Бюро технічної інвентаризації м. Донецька на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про що 16.10.1998 року зроблено відповідний запис в реєстрову книгу №41 за реєстровим номером 5274. Даний запис закріплений підписом начальника та печаткою БТІ м. Донецька. 
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 12.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, після реєстрації шлюбу зі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 змінено прізвище на « ОСОБА_9 ». 
Згідно з ОСОБА_10 часток квартири від 30 січня 2020 року, що посвідчений приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенко В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 172, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подарували, а ОСОБА_1 прийняла у дар 3/4 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Загальна площа квартири становить 63,9 кв.м., житлова площа 38,9 кв.м. 3/4 частки квартири, що даруються, належать Дарувальникам таким чином: ОСОБА_6 належить 1/4 частка на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого житлово-комунальним господарством відкритого акціонерного товариства міста Авдіївка Донецької області 06 жовтня 1998 року згідно з рішенням № 22, від 05 жовтня 1998 року, яке зареєстроване в Комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації міста Донецька 16 жовтня 1998 року, за реєстровим № 5274, в реєстровій книзі № 41; ОСОБА_5 належить 1/4 частка на праві приватної спільної часткової власності на підставі вищезазначеного Свідоцтва про право власності на житло, та 1/4 частка на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенко В.А. 18 червня 2018 року за реєстровим № 1019, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 червня 2018 року, за номером про право власності: 26662550, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 198336881 від 30.01.2020 року та і Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 360643804 від 01.01.2024 року, зазначено про реєстрацію за ОСОБА_11 права спільної часткової власності на 3/4 частки квартири, загальною площею 63.9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1578740414102, номер запису про право власності: 35262538. Підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 172, виданий 30.01.2020, видавник: Приватний нотаріус Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області В.А. Василенко. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50893561 від 30.01.2020 14:16:14. приватний нотаріус Василенко Володимир Анатолійович. Авдіївський міський нотаріальний округ, Донецька обл.. 
30 березня 2026 року ОСОБА_3 звернулась до державного реєстратора із заявою від 30.03.2026 року за реєстр. № 72264664 про проведення державної реєстрації права власності на належну їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1998 року, 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 84877362 від 19 травня 2026 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Немирівської міської ради Вінницької області Галаченко Володимир Іванович відмовив ОСОБА_3 у проведенні реєстраційної дії, оскільки встановлено наявність обставин, які є підставою для такої відмови – в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року відсутня інформація про нерухоме майно, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: відсутнє підтвердження про реєстрацію квартири до 2013 року, що не уможливлює проведення державної реєстрації.
Відповідно до листа Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області вих. № 01-18/1437 від 06.05.2026 року, до 01 січня 2013 року державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані у місті Авдіївка Донецької області, здійснювали Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації м. Донецька та Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради. До квітня 2014 року архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна, розташованих у місті Авдіївка, зберігались в БТІ в місті Ясинувата Донецької області. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 в місті Ясинувата органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зазначений населений пункт знаходиться на тимчасово окупованій території України. Отже, на теперішній час неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Авдіївка, в тому числі розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до п. 1.4. наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.98 «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» (далі – Наказ),чинний на момент реєстрації права власності, державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). 
Пунктами 1.5., 1.6. Наказу передбачено, що державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації; державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. 
Розділом 2 Наказу передбачено, що реєстрація права власності провадиться на підставі правовстановлювальних документів за заявою; відповідальний працівник БТІ на підставі цих документів робить запис у реєстровій книзі; на оригіналі та копії правовстановлюваного документа робиться реєстраційний напис з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації; до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлювального документа, довідка про належність об`єкта нерухомого майна з підписом особи, відповідальної за реєстрацію.
Проаналізувавши надані суду документи, можливо дійти висновку, що позивачу дійсно на праві приватної власності належить частка квартири АДРЕСА_2 , право власності якої на підставі свідоцтва про право власності на житло, житлово-комунальним господарством відкритого акціонерного товариства міста Авдіївка Донецької області, на підставі рішення №22 від 05.10.1998 року, зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 16.10.1998 року і записано в реєстрову книгу № 41 за реєстровим номером 5274. 
При цьому, реєстрацію права власності на спірну частку квартири здійснено відповідно до Інструкції № 121.
Згідно з до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Як встановлено в ході судового розгляду, архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна та проведену до 01.01.2013 року державну реєстрацію на нерухоме майно, розташоване в м. Авдіївка, до 2014 року зберігалися в БТІ м. Ясинувата Донецької області. 
При цьому, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку
громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року, із змінами, місто Ясинувата Ясинуватської міської територіальної громади Донецького району Донецької області, з 07.04.2014 року до теперішнього часу, відноситься до територій України, які тимчасово окуповані Російською Федерацією.
Відомості про перевезення реєстраційних справ та інших архівних документів вищезазначених БТІ відсутні.
Наведене вказує на неможливість отримання документів щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна м. Авдіївка Донецької області, проведені БТІ до 01.01.2013 року, зокрема, й на спірну частку квартири. 
З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
При цьому, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до пункту 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право особи на доступ до суду, зокрема, включає в себе право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо оцінки доказів, встановлення обставин, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі «Обермейєр проти Австрії» ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії").
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. 
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).
Представник відповідача зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, що фактично є визнанням відповідачем позову. Як встановлено судом, таке визнання позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
На даний час продовжує існувати, зазначена державним реєстратором, причина відмови позивачу в реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме неможливість витребування реєстраційних документів у відповідного бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало реєстрацію права власності, що пов`язано з перебуванням на тимчасово окупованій території України.
Враховуючи відсутність у позивачу іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права - реєстрації права власності на 1/4 частки квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у визначеному законом порядку, суд вважає за необхідне з метою захисту права позивача ОСОБА_1 , визнати за нею право власності на вищезазначене нерухоме майно.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилались сторони, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Авдіївської міської ради про визнання права власності на житло, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 48, 49, 51, 76- 89, 102, 200,206, 209, 210, 247, 258-259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Авдіївської міської ради про визнання права власності на житло – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на нерухоме майно – 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею – 63,9 кв.м, житловою площею – 38,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1578740414102.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя          О.М. Мачуський