ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 липня 2026 року	Справа №160/6113/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В., 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:
13.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо відмови повернути суму коштів стягнутих на реалізацію наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої премії щомісячного грошового забезпечення, яку було стягнуто у зв`язку із реалізацією наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму стягнутого грошового забезпечення за період з вересня 2024 року по березень 2025 року в розмірі 30 587 гривень 37 копійок, яке було стягнуто у зв`язку із реалізацією наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування".
В обґрунтування позову зазначено, що на даний момент позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . В серпні 2024 року відповідачем проведено службове розслідування, результати якого оформлено наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року №4435 «Про результати службового розслідування», яким позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та стягнуто з нього дебіторської заборгованості на загальну суму у розмірі 47918,90 грн., у зв`язку із втратою автомата Калашникова (АКСУ- 74) № 801379. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 №160/24572/24 визнано протиправним та скасовано пункти 5, 6, підпункт 15.7 пункту 15, підпункт 16.3 пункту 16 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року №4435 “Про результати службового розслідування”. На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем було повернуто 2984,55 грн., однак кошти у сумі 30587,37 грн., які були безпідставно стягнуті Військовою частиною НОМЕР_2 , на час подачі звернення до суду не повернуто, у зв`язку з чим позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
10.04.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №29957/26), в якому у задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 №160/24572/24 Військовою частиною НОМЕР_2 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) №3581 від 07.05.2025, яким скасовано пункти 5, 6, підпункт 15.7 пункту 15, підпункт 16.3 пункту 16 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 “Про результати службового розслідування”. Фінансово-економічною службою Військової частини НОМЕР_2 на виконання наказу (з адміністративно-господарської діяльності) №3581 від 07.05.2025 та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2025 №4027 повернуто позивачу утриману премію за серпень 2024 року в розмірі 3030,00 грн. (після утримання 1,5% військового збору позивачу перераховано 2984,55 грн.). Враховуючи той факт, що рішення суду не стосується повернення стягнутих з позивача коштів, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до 09.07.2026.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Згідно матеріалів справи встановлено, що на даний момент позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2022 року № 60 зараховано позивача у списки особового складу частини та на всі види забезпечення, цим же наказом позивача було призначено на посаду стрільця - санітара 2 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.06.2023 року № 158 позивача було призначено на посаду телефоніста - лінійного наглядача взводу зв`язку механізованого батальйону.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.11.2023 року № 311 позивача було призначено на посаду командира відділення 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї механізованого батальйону. 
Для виконання покладених на позивача обов`язків військової служби визначених за посадою, останньому у службове користування було видано зброю, а саме: АДРЕСА_3 ) № НОМЕР_4 . Про те, що позивачу було видано автомат Калашникова (АКСУ - 74) № НОМЕР_4 було зроблено відповідний запис у належаному йому військовому квитку серія НОМЕР_5 виданий 29 жовтня 2019 року. 
В подальшому у зв`язку із виниклою службовою необхідністю АДРЕСА_3 ) № НОМЕР_4 позивач здав, а замість нього отримав інший автомат ІНФОРМАЦІЯ_1 у № НОМЕР_6 . Відомості про те, що з позивача було списано автомат Калашникова (АКСУ- 74) № НОМЕР_4 було відображено у належному йому військовому квитку 15.06.2022 року. 
В серпні 2024 року відповідачем проведено службове розслідування, результати якого оформлено наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 «Про результати службового розслідування», яким позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та стягнення з нього дебіторської заборгованості на загальну суму у розмірі 47918,90 грн. у зв`язку із втратою автомата Калашникова (АКСУ- 74) № 801379. 
В наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 «Про результати службового розслідування» зазначено наступне:
5. За порушення вимог передбачених абзацами 1, 2, 4 статті II, 16, 58, 59, статті 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту та у відповідності до пункту «в» статті 48, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старшого солдата ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді «сувора догана».
6. Притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 за шкоду, завдану державі в розмірі 47918,90 грн. (сорок сім тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень дев`яносто копійок) у відповідності статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
15.7 Стягувати щомісяця з військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 суму шкоди завданої державі в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення.
16.3 У відповідності до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України підготувати повідомлення про наявність ознак кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 413 Кримінального кодексу Україна в діях солдата ОСОБА_1 , та направити до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони. Підготувати документи і почати процес притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності солдата ОСОБА_1 , та стягнення з нього дебіторської заборгованості на загальну суму в розмірі 47918,90 грн. (сорок сім тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень дев`яносто копійок).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 №160/24572/24 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування пунктів та підпунктів наказів, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано пункти 5, 6, підпункт 15.7 пункту 15, підпункт 16.3 пункту 16 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 “Про результати службового розслідування”.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 №160/24572/24 Військовою частиною НОМЕР_2 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) №3581 від 07.05.2025, яким скасовано пункти 5, 6, підпункт 15.7 пункту 15, підпункт 16.3 пункту 16 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 “Про результати службового розслідування”. Фінансово-економічною службою Військової частини НОМЕР_2 на виконання наказу (з адміністративно-господарської діяльності) №3581 від 07.05.2025 та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2025 №4027 повернуто позивачу утриману премію за серпень 2024 року в розмірі 3030,00 грн. (після утримання 1,5% військового збору позивачу перераховано 2984,55 грн.). 
У зв`язку із неповерненням всієї суми заборгованості відповідачем, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує відповідні джерела їх правового регулювання та зважає на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ вказано, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» №548-ХІV визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Ним керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
За даним Статутом передбачено складення військової присяги військовослужбовця.
Відповідно до ст. 1, ст. 3 Загальні положення Закону №548-ХІV Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 9 Розділу 1 Частини І Закону №548-ХІV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 11 Розділу 1 Частини І Закону №548-ХІV визначено необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю.
Згідно статті 16 Розділу 1 Частини І Закону №548-ХІV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України (п. 18 Розділу 1 Закону №548-ХІV).
Відповідно до абзац 27 ст. 112 Закону №548-ХІV визначено обов`язок командира роти (корабля 4 рангу): організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту).
За статтями 26 та 27 Розділу 1 Частини І Закону №548-ХІV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Відповідно, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначені Законом України від 03.10.2019 №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (в редакції від 03.10.2019, чинної на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №160-IX).
У розумінні положень Закону №160-IX під матеріальною відповідальністю розуміється вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності та під прямою дійсною шкодою визначено збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
За ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди (ч. 2 ст. 3 Закону №160-IX).
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону №160-IX).
Згідно п.1 ч. 1 ст. 6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Статтею 7 Закону №160-IX визначено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.
Якщо строк експлуатації військового та іншого майна на дату його втрати закінчився або неможливо встановити час його втрати, відшкодування шкоди проводиться в розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає, але не нижче вартості металів, у тому числі дорогоцінних, та дорогоцінного каміння, які в ньому містяться, визначеної відповідно до законодавства про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей.
Згідно ч.ч. 1-3 ст.8 Закону №160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої військовослужбовцем, розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Відповідно до ч.ч. 5-7 ст.8 Закону №160-IX порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Статтею 9 Закону №160-IX визначено, що завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
Частинами 1 та 2 ст. 13 Закону №160-IX визначено, що стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.
Згідно ст. 14 Закону №160-IX наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.
Старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.
Згідно п. 3 ст. 14 Закону №160-IX, у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.
Як вже встановлено судом, в серпні 2024 року відповідачем проведено службове розслідування, результати якого оформлено наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 «Про результати службового розслідування», яким позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та стягнуто з нього дебіторської заборгованості на загальну суму у розмірі 47918,90 грн. у зв`язку із втратою автомата Калашникова (АКСУ- 74) № 801379. 
В наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 «Про результати службового розслідування» зазначено наступне:
5. За порушення вимог передбачених абзацами 1, 2, 4 статті II, 16, 58, 59, статті 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту та у відповідності до пункту «в» статті 48, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старшого солдата ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді «сувора догана».
6. Притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 за шкоду, завдану державі в розмірі 47918,90 грн. (сорок сім тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень дев`яносто копійок) у відповідності статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
15.7 Стягувати щомісяця з військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 суму шкоди завданої державі в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення.
16.3 У відповідності до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України підготувати повідомлення про наявність ознак кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 413 Кримінального кодексу Україна в діях солдата ОСОБА_1 , та направити до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони. Підготувати документи і почати процес притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності солдата ОСОБА_1 , та стягнення з нього дебіторської заборгованості на загальну суму в розмірі 47918,90 грн. (сорок сім тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень дев`яносто копійок).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 №160/24572/24 визнано протиправним та скасовано пункти 5, 6, підпункт 15.7 пункту 15, підпункт 16.3 пункту 16 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 “Про результати службового розслідування”.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 №160/24572/24 Військовою частиною НОМЕР_2 видано наказ №3581 від 07.04.2025, яким скасовано пункти 5, 6, підпункт 15.7 пункту 15, підпункт 16.3 пункту 16 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 “Про результати службового розслідування”. 
Частиною 4 ст 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Станом на час подання позову та вирішення справи по суті пункт 1,3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3581 від 07.04.2025 є не виконаними.
Докази здійснення всіх виплат до суду не надано. Також до суду не надано доказів скасування вказаного наказу чи окремого його пункту.
Як зазначають сторони, станом на час подання позову та вирішення справи по суті повернення стягнутої з позивача дебіторської заборгованості на загальну суму в розмірі 30587,37 грн. відповідачем не здійснено. Сума зазначеної заборгованості (30587,37 грн.) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме - картками особового рахунку працівника за 2024-2025 роки.
Також до суду не надано доказів повернення всієї стягненої суми грошового забезпечення з позивача, відповідач лише частково повернув стягнену заборгованість в сумі 3030,00 грн. (без податків), а саме: премію за вересень 2024 року.
Проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази, враховуючи обставини, встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 №160/24572/24, а також п. 3 ст. 14 Закону №160-IX, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо відмови повернути суму коштів, стягнутих на реалізацію наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування".
За таких обставин з метою поновлення порушеного права позивача на отримання належного грошового забезпечення суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої премії щомісячного грошового забезпечення, яку було стягнуто у зв`язку із реалізацією наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування", а також суму стягнутого грошового забезпечення за період з вересня 2024 року по березень 2025 року в розмірі 30587 гривень 37 копійок, яке було стягнуто у зв`язку із реалізацією наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування".
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо відмови повернути суму коштів, стягнутих на реалізацію наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування".
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої премії щомісячного грошового забезпечення, яку було стягнуто у зв`язку із реалізацією наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування".
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму стягнутого грошового забезпечення за період з вересня 2024 року по березень 2025 року в розмірі 30587 (тридцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 37 коп., яке було стягнуто у зв`язку із реалізацією наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2024 року № 4435 "Про результати службового розслідування".
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено 09.07.2026.

Суддя О.В. Царікова