Справа № 369/20501/24
Провадження № 2/369/2465/26
РІШЕННЯ
Іменем України

10.07.2026 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С., 
при секретарі судових засідань Худинець Д.С.
за участі
відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року позивач ТОВ "Інвестбудгаличина" звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідач є власником приміщення №2-4, загальною площею 61,4 квм. На утриманні позивача з 10 грудня 2018 знаходиться будинок АДРЕСА_1 , для мешканців якого надаються житлово-комунальні послуги. Наказом ТОВ «Інвестбудгаличина» № 13/1 від 01.06.2018 для житлового комплексу «Озерний Гай» затверджено тариф у розмірі 21.76 грн за 1 кв.м. Позивач, який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території на підставі договору про договору про передачу в управління багатоквартирного житлового будинку, зобов`язання виконує належним чином. Натомість, відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 39 262,92 грн.
Просив суд:
стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» заборгованість по оплаті послуг з утримання житла та комунальних послуг в розмірі 39 292,92 грн. та витрат по сплаті судового збору. 

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04 квітня 2025 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову, відповідача ОСОБА_1 вказав, що позивач долучив до позову копії документів, які містять його персональні дані. Дозволу на використання він не надавав, а тому суд не має права приймати такі докази при вирішенні спору. 
Також позивач не надав докази правомірності надання ним таких послуг, укладеного з ним договору. Тарифи ним затверджені в одностороннньому порядку та не доведений до його відома. Позовні вимоги є надуманими, не обґрунтованими, не відповідають чинному законодавству. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Позов підтримав та просив суд задовольнити. Вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

У відповідності до ч. 5 ст.268ЦПКУкраїнидатою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно до ч. 1ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Згідно із частинами 1, 8ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61,4 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №258803050 від 28 травня 2021 року.
Згідно договору № ГІ031018 від 10 грудня 2018 року, укладеного між ТОВ «ВК ПІДРЯД» та ТОВ "Інвестбудгаличина" про передачу в управління багатоквартирного житлового будинку, сторони домовились, що датою передачі будинку на утримання є дата підписання Акту приймання-передачі житлового будинку в управління. Того ж дня 10 грудня 2018 року між ТОВ «ВК ПІДРЯД» та ТОВ "Інвестбудгаличина" було підписано Акт приймання-передачі житлового будинку в управління.
Наказом ТОВ «Інвестбудгаличина» № 13/1 від 01 червня 2018 року для житлового комплексу «Озерний Гай» ( АДРЕСА_1 ) затверджено тариф для комерційних приміщень у розмірі 21,76 грн за 1 кв.м. 
ОСОБА_1 , як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг згідно ст. ст.156,162 ЖК Українизобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.
З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Докази протилежного матеріали справи не містять.
Відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у відповідача станом на жовтень 2023 року (з грудня 2021 року) виникла заборгованість в сумі 39262,92 грн.
Пунктом 5 ч. 1ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Пунктом 5 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконує належним чином свій обов`язок щодо сплати за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем станом на жовтень 2023 року утворилася заборгованість в сумі 39 262,92 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач не виконував свій обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг як власник квартири у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 39 262,92 грн, яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.
Відповідачем, всупереч положенню ч. 1ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про неналежність позивача, відсутність договору, ненадання та не отриманням послуг.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані:
1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку;
2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку;
3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням;
4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм;
5) виконувати рішення зборів співвласників;
6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин;
7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку;
8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства;
9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом;
10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Частини 2 цієї статті унормовано, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Згідно частини 3 цієї статті у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку.
Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (стаття 15 Закону 2866-III).
Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів (стаття 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку»).
Згідно окремих положень статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.
Статтею 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» унормовано, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Доводи відповідача про те, що між сторонами відсутні договірні правовідносини, а тому у відповідача відсутній обов`язок зі сплати за надані послуги з управління та утримання нежитлового приміщення, суд вважає необґрунтованими.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 26 травня 2021 року є власником приміщень 2-4 по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
10 грудня 2018 року між ТОВ «ВК ПІДРЯД» та ТОВ «Інвестбудгаличина» укладено договір про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку та підписано акт приймання-передачі будинку з балансу ТОВ «ВК ПІДЯРД» на баланс ТОВ «Інвестбудгаличина».
Отже, позивач здійснював утримання відповідного багатоквартирного будинку, а відповідач, як власник приміщення у цьому будинку, був споживачем відповідних послуг та зобов`язаний брати участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна такого будинку.
Крім того, відповідно до положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та брати участь у витратах на його утримання пропорційно до своєї частки співвласника.
Отже, сам по собі факт відсутності укладеного між сторонами окремого індивідуального договору не звільняє відповідача як співвласника від обов`язку брати участь у витратах на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, у тому числі приміщення, якщо такі послуги фактично надавалися та були спрямовані на забезпечення належного функціонування відповідного об`єкта.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем не доведено наявності у нього правових підстав для здійснення управління будинком та нарахування плати за утримання приміщення. Так, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено, що ТОВ «Інвесьбудгаличчина» здійснювало обслуговування відповідного будинку, забезпечувало організацію робіт, необхідних для належного функціонування спільного майна, а також здійснювало нарахування плати за відповідні послуги. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що позивач не є належним управителем будинку, не може бути самостійною підставою для звільнення відповідача від оплати фактично наданих послуг, оскільки відповідач, будучи власником приміщення, користується об`єктом нерухомого майна, розташованим у складі багатоквартирного будинку, а тому не може бути усунутий від участі у витратах на утримання майна, яке забезпечує можливість користування належними йому приміщенням.
Доводи відповідача про те, що позивачем не доведено фактичного надання послуг саме відповідачу, також є необґрунтованими. Послуги з утримання та обслуговування будинку за своєю природою надаються не кожному співвласнику окремо, а щодо спільного майна та об`єкта в цілому. Такі послуги полягають у забезпеченні функціонування інженерних систем, прибиранні, обслуговуванні обладнання, підтриманні належного технічного стану об`єкта, організації охорони, обслуговуванні воріт, електропостачанні місць загального користування та інших діях, спрямованих на забезпечення можливості користування квартирами, комерційними приміщеннями, паркінгом усіма власниками відповідних приміщень.
Тому відсутність окремого акта приймання-передачі послуг, підписаного безпосередньо відповідачем, не свідчить про ненадання послуг, оскільки характер таких послуг не передбачає їх індивідуалізованого приймання кожним співвласником окремо.
З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість саме за приміщеннями 2-4 , власником якого є ОСОБА_1 , і розрахунок заборгованості здійснено за відповідною адресою за період з грудня 2021 року по жовтень 2023 року. Отже, предмет і підстави позову відповідають характеру спірних правовідносин та підтверджуються наданими доказами.
Матеріалами справи підтверджено, що будинок був переданий на баланс ТОВ «Інвестбудгаличина» за договором та актом приймання-передачі від 10 грудня 2018 року.
Крім того, наказом директора ТОВ «Інвестбудгаличина» № 13/1 від 01 червня 2018 року затверджено тариф з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг у житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
При цьому відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що зазначений тариф був скасований, визнаний незаконним, не застосовувався до відповідного будинку або що розрахунок заборгованості здійснено за іншим тарифом чи з арифметичними помилками.
Відтак доводи відповідача у цій частині фактично зводяться до незгоди відповідача з нарахованою сумою заборгованості, однак не спростовують документально підтверджених обставин перебування будинку на утриманні позивача, затвердження тарифу та наявності заборгованості за приміщеннями відповідача. Обов`язок відповідача з оплати послуг виникає з факту належності йому приміщення у багатоквартирному будинку, отримання відповідних послуг та нарахування плати за них у встановленому порядку.
Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн сплачений при поданні позову.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення

Керуючись ст. ст.509, 525, 526, 530, 540, 541, 543, 610, 625 ЦК України, ст.т.7, 19, 26 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст.10, 12, 81, 141, 223, 265, 268, 274, 279, 280 ЦПК України,
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою "Інвестбудгаличина" заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у розмірі 39 262,92 грн. (тридцять дев`ять тисяч двісті шістдесят дві грн. 92 коп.) та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім грн.). 

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина», адреса: 01011, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 19, код ЄДРПОУ 36520848
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 10 липня 2026 року.

Суддя         Наталія ПІНКЕВИЧ