Справа № 729/515/26
1-кп/729/113/26 

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12026270400000039 від 11.03.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, жонатого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого ПрАТ «Бобровицьке хлібоприймальне підприємство» на посаді диспечера Автотранспортної дільниці Бобровицької дільниці, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.03.2026 року близько 21 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні літньої кухні розташованої по АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого конфлікту, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно небезнечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, кулаком руки, умисно завдав чотирьох ударів в область голови ОСОБА_5 внаслідок вказаного удару ОСОБА_3 спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді закритого двобічного перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва зі зміщенням та між 45 і 46 засобами, що за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за викладених вище обставин. З кількістю та тяжкістю тілесних ушкоджень, нанесених потерпілому ОСОБА_5 погоджується повністю. В скоєному щиро кається та шкодує про вчинене, просив вибачення у потерпілого та домовився з ним про відшкодування йому шкоди. Запевнив, що в подальшому не буде скоювати кримінальних правопорушень, зробив для себе відповідні висновки. Просив суворо не карати його.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.
Своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно; вина у вчиненому в судовому засіданні доведена повністю.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких, його характер, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працевлаштований, одружений, має двоє неповнолітніх дітей, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному, попросив вибачення у потерпілого та шкодує про вчинене, має намір відшкодувати заподіяну шкоду потерпілому, а також думку потерпілого ОСОБА_5 з приводу призначення покарання обвинуваченому, висловлену в заяві до суду.
За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства на певний строк. 
Дані, які б свідчили, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, в матеріалах справи відсутні.
До обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, наявної позиції сторони обвинувачення щодо можливості призначення особі умовного покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
Дане покарання, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого. 
Призначаючи таке покарання, суд враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 28.05.2020 (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно з якою Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому у виді виправних робіт, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, суд не вбачає, оскільки не дивлячись на те, що він є працевлаштований, однак він єдиний утриманець сім`ї, в якій проживають двоє неповнолітніх дітей, має не значний заробіток, а також його намір відшкодовувати шкоду потерпілому, окрім того, таке покарання на думку суду не відповідатиме меті покарання .
Цивільних позовів по справі не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Медичну документацію потерпілого ОСОБА_5 , яка визнана документом, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винувати у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Початок іспитового строку слід рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Медичну документацію потерпілого ОСОБА_5 , яка визнана документом, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому, прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1