Справа № 541/1664/26
Номер провадження 2/541/1519/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

03 липня 2026 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі головуючого судді – Городівського О.А..,
за участю секретаря судового засідання – Непокупної Л.М., 
позивача – ОСОБА_1 , 
відповідача – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в:
05 травня 2026 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 03 червня 2007 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління юстиції, актовий запис за № 137. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протягом спільного сімейного життя їх відносини поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне сімейне життя не складалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні відносини. Відсутність спільних інтересів, а також відсутність взаєморозуміння та довіри стали причиною виникнення конфліктних ситуацій при вирішення кожного побутового питання, та призвело до того, що між ними втрачені почуття любові та поваги. З березня 2026 року спільно не проживають та на даний момент ведення між ними спільного господарства припинено. Відповідач добровільно розірвати шлюб відмовляється. 
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено перше судове засідання (а.с. 14).
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив надати строк для примирення.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила шлюб розірвати, заперечувала щодо надання строку на примирення подружжя, з огляду на вчинення відповідачем відносно неї домашнього насильства. 
Заслухавши учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 03 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис – № 137, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2026 року (а.с. 7). 
У шлюбі сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30 листопада 2018 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 20 серпня 2019 року (а.с. 8-9).
Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України, передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Підстав для надання строку для примирення суд не вбачає.
Так, відповідно до ч. 7 статті 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити строк для примирення подружжя, який не може перевищувати шість місяців, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України.
У свою чергу, частиною другою статті 111 СК України визначено, що якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються.
Судом встановлено, що у провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувала кримінальна справа № 541/1303/26 провадження № 1-кп/541/210/2026 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Потерпілою у даному кримінальному провадженні була ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Ухвалою суду від 15 травня 2026 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Однак, у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що пішла на примирення лише заради того, аби старшого сина не викликали до суду та не допитували у якості свідка, але жодних відносин підтримувати з відповідачем не бажає.
Крім того, наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. При цьому надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом.
Тому суд відхиляє клопотання відповідача та не вбачає достатніх підстав для встановлення строку для примирення подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
За ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у статті 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат, згідно зі статтею 141 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 104-105, 110-115 СК України, ст.ст.10, 11, 81, 88, 130, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 224, 227, 228, 280 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 – задовольнити. 
Шлюб, зареєстрований 03 червня 2007 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 137 – розірвати.
Шлюб припиняється у день набрання рішенням суду законної сили.
При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 07.07.2026.

Суддя	  	О.  А.  Городівський