Справа № 686/35762/25
Провадження № 2/686/467/26 

З А О Ч Н Е  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026  м. Хмельницький 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Заворотної О.Л.
секретаря судового засідання Сікори Ю.В.
з участю позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
представника позивача Войнарського А.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Приватного малого підприємства «Лідер» про визнання права власності, зобов`язання вчинити дії,
встановив:
В грудні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ПМП «Лідер» про визнання права власності, зобов`язання вчинити дії, в обґрунтування якого вказали, що ОСОБА_1 та ПМП «Лідер» 18.12.2019 уклали договір № 21/18-12/2019 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 з наступними характеристиками : двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , площею 65,71 м.кв. на 6 поверсі в першій секції. Згідно довідки від 19 грудня 2019 року №540 виданою ПМП «Лідер», квартира АДРЕСА_2 , загальною проектною площею 65,71 м.кв., що знаходиться в багатоповерховому 87-ми квартирному житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , оплачена повністю. 02 грудня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ПМП «Лідер» був укладений договір № 41/02-12/2019 переуступки майнових прав, відповідно до п. 1.1. Договору переуступки майнових прав ОСОБА_4 передає, а ОСОБА_2 набуває майнових прав на об`єкт нерухомого майна, визначений у пункті 2.2 договору купівлі-продажу майнових прав, а саме майнові права на житлове приміщення № 41, загальною проектною площею 55,14 кв.м, що знаходиться на другому поверсі II секції, у 87-ти квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 . Згідно довідки від 02 грудня 2019 року №521 виданою ПМП «Лідер», ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , загальною проектною площею 55,14 м.кв., що знаходиться в багатоповерховому 87-ми квартирному житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , оплатила повністю.
Відповідно до інформації з Порталу єдиної державної електронної системи у сфері будівництва реєстраційний номер в ЄДЕССБ № ІУ122250325715 міститься інформація про видачу сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме : нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 , дата реєстрації в ЄДЕССБ: 27.03.2025. В розділі об`єкти будівництва вказуються квартири, які увійшли в даний об`єкт будівництва серед яких є квартира АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 та квартира АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_2 , у зв`язку з чим просить визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно : двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно : однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 , зобов`язати ПМП «Лідер» видати позивачам документи для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, стягнути судові витрати.
В судовому засіданні представник позивачів, позивачі позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечують.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
За таких обставин, суд із письмової згоди позивачів ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
18.12.2019 ОСОБА_1 та ПМП «Лідер» уклали договір № 21/18-12/2019 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого ОСОБА_1 купує майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 з наступними характеристиками : двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , площею 65,71 м.кв. на 6 поверсі в першій секції.
Згідно розділу 1 договору «Терміни та їх визначення» об`єктом капітального будівництва є багатоповерховий 87-квартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями магазинів, СПА-салону, салону-перукарні та тренажерних залів за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:07:00.1:0116, право на спорудження якого виникло у ПМП «Лідер» на підставі Договору про організацію будівництва від 17.01.2018, укладеного між приватним виробничо-комерційним малим підприємством «ОМІС» та приватним малим підприємством «Лідер», та декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області за номером ХМ 083163553333від 20.12.2016. 
Відповідно до п.3.1. договору майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором закріпляються за покупцем у момент видачі довідки про оплату 100% майнових прав на загальну проектну площу об`єкта, яка підписується продавцем не пізніше 3-х робочих днів з дати здійснення покупцем 100% оплати вартості майнових прав, що визначена у пункті 4.7 цього договору. Після проведення технічної інвентаризації та здійснення остаточних розрахунків, довідки змінюються на нові.
Згідно довідки від 19 грудня 2019 року №540 виданою ПМП «Лідер», ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_7 , оплачена повністю.
29.03.2019 між ОСОБА_4 та ПМП «Лідер» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 41/29-03/2019, відповідно до умов якого ПМП «Лідер» продає, а ОСОБА_4 купує майнові права на об`єкт нерухомості що розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 з наступними характеристиками : однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , площею 55,14 м.кв. на 2 поверсі в другій секції.
Згідно довідки від 29 березня 2019 року №1650 виданою ПМП «Лідер», ОСОБА_4 , квартира АДРЕСА_8 , оплачена повністю.
02 грудня 2019 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ПМП «Лідер» уклали договір переуступки майнових прав № 41/02-12/2019, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передає, а ОСОБА_2 набуває майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а саме майнові права на житлове приміщення № 41, загальною проектною площею 55,14 м.кв., що знаходиться на другому поверсі ІІ секції, у 87-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .
Згідно довідки від 02 грудня 2019 року №521 виданою ПМП «Лідер», ОСОБА_2 , квартира АДРЕСА_8 , оплачена повністю.
Згідно інформації з Порталу єдиної державної електронної системи у сфері будівництва реєстраційний номер в ЄДЕССБ № ІУ122250325715 виданий сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме : нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 , дата реєстрації в ЄДЕССБ: 27.03.2025.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертаючись до суду із вказаним позовом вказували, що умови договору купівлі-продажу майнових прав виконали в повному обсязі, здійснивши оплату згідно умов договору, проте, забудовник всупереч умовам договору квартири за актом приймання-передачі не передав, документи щодо реєстрації права власності на квартиру не надав, у зв`язку з чим просять визнати за позивачами право власності на квартири та зобов`язати відповідача видати документи для реєстрації права власності.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» закріплено порядок інвестування та фінансування об`єктів житлового будівництва, зокрема, з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва.
Відповідно до пункту 5 статті 7 та статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Згідно з пунктом 6 статті 7 цього Закону інвестор має право на придбання необхідного йому майна у громадян і юридичних осіб безпосередньо або через посередників за цінами і на умовах, що визначаються за домовленістю сторін, якщо це не суперечить законодавству України, без обмеження за обсягом і номенклатурою.
У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» закріплено, що об`єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально-побутового призначення в об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном.
Згідно зі статтею 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). За правилами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно з частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що згідно п. 2.6 договору від 18.12.2018 № 21/18-12/2019, укладеного між ПМП «Лідер» та ОСОБА_1 сторони погодили, що за результатом проведеної інвентаризації, у разі збільшення загальної проектної площу більше на 0,5 м.кв., покупець зобов`язаний оплатити вартість додаткових квадратних метрів, згідно поточної вартості одного квадратного метра на день повідомлення про проведення інвентаризації.
ОСОБА_1 звернувся до суд із позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_5 .
Так, в сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме : нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 , дата реєстрації в ЄДЕССБ: 27.03.2025, реєстраційний номер в ЄДЕССБ № ІУ122250325715, зазначено площу квартири АДРЕСА_2 – 67,7 м.кв. (а.с. 22), а квартири АДРЕСА_1 – 55,4 м.кв. (а.с.42).
Згідно п. 3.4 договору № 21/18-12/2019 передбачено, що сторони погоджуються, що у випадку часткової оплати вартості майнових прав, покупець не набуває права власності на частину майнових прав.
Пунктом 4.10 договору № 21/18-12/2019 передбачено, що у випадку коли, за результатами технічної інвентаризації об`єкту, здійсненої незалежним замінювачем, загальна площа об`єкту нерухомості виявиться більшою ніж проектна площа, яка визначена п.2.2 договору, покупець зобов`язується додатково сплатити вартість майнових прав об`єкту нерухомості, встановленої за результатами технічної інвентаризації протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від продавця про фактичну загальну площу об`єкту нерухомості (за результатами технічної інвентаризації, здійснених замірювачем). 
Умови договору № 41/29-03/2019 від 29.03.20219, право вимоги за яким набула ОСОБА_2 також містять п.п. 2.6, 3.4,4.10 аналогічного змісту.
Крім цього, згідно умов договору № 41/29-03/2019 від 29.03.20219, ОСОБА_2 набула майнові права на об`єкт нерухомості що розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 з наступними характеристиками : однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , площею 55,14 м.кв. на 2 поверсі в другій секції, доказів зміни нумерації квартири з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1 , позивач не надала.
Крім цього, позивачі не надали докази відсутності набуття права власності на спірні квартири іншими особами та про державну реєстрацію таких прав.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання права власності на зобов`язання вчинити дії задоволенню не підлягають.
Згідно ст.141 ЦК України судові витрати у справі слід покласти на позивачів у зв`язку із відмовою в позові.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 51, 76-81, 141, 175, 263-265, 353 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, суд -
ухвалив:
В позові  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Приватного малого підприємства «Лідер» про визнання права власності, зобов`язання вчинити дії -  відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_9 .
Позивач : ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_10 .
Відповідач: ПМП «Лідер», код ЄДРПОУ 14148019, вул. Прибузька, 2, оф. 31, м. Хмельницький, 29005.
Дата складення повного тексту рішення 08.05.2026.
Суддя: