ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 907/911/23 (907/212/26) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопрограм"
на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2026
(Суддя - Ремецькі О.Ф.)
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026
(Колегія суддів: Матущак О.І. - головуючий, Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.)

у справі №907/911/23 (907/212/26)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Систем НВ"
про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову

у справі 
за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Систем НВ"
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ: 

1. В провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №907/911/23 про банкрутство ТОВ "Бізнес Систем НВ".
2. Ухвалою суду від 30.11.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Бізнес Систем НВ". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича.
3. 24.02.2026 до суду від ТОВ "Бізнес Систем НВ" надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «Енергопрограм», що знаходяться на всіх його банківських рахунках у межах ціни позову, що становить 7 677 219, 76 грн.
4. Подана заява обґрунтована тим, що відповідач має значну заборгованість за укладеним договором, належним чином не виконує грошові зобов`язання, частково або взагалі не здійснює оплату за поставлену електричну енергію, а його поведінка свідчить про ухилення від виконання зобов`язань. Такі обставини створюють реальний ризик ускладнення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
5. Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 24.02.2026 задовольнив заяву ТОВ «Бізнес Систем НВ» про вжиття заходів забезпечення позову. Наклав арешт на грошові кошти, що належать ТОВ «Енергопрограм», що знаходяться на всіх його банківських рахунках у межах ціни позову - 7 677 219, 76 грн до набрання законної сили рішенням Господарського суду Закарпатської області у справі №907/911/23 (907/212/26).
6. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопрограм" залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2026 у справі №907/911/23 (907/212/26) - без змін.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
7. До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопрограм" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 у справі №907/911/23 (907/212/26) та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
8. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:
8.1. Оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права - ч. 2 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст. 203, 215, 512, 514, 519, 526, 538 ЦК України, а також з неправильним застосуванням ст. 136, 137, 140 ГПК України, що відповідно до ст. 311 ГПК України є підставою для їх скасування у касаційному порядку.
8.2. Також скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій було порушено ст. 86 ГПК України в частині ненадання оцінки сукупності доказів і обставин та було порушено ст. 43 ГПК України в частині незастосування наслідків зловживання процесуальними правами, зокрема, правом на звернення до суду.
Відзиви/зави/клопотання
9. Від ТОВ "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ" надійшов відзив на касаційну скаргу у якому наводяться аргументи щодо необхідності касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Розгляд касаційної скарги Верховним Судом
10. Верховний Суд, перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.
11. Відповідно до положень ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
12. Суди попередніх інстанцій встановили наступні обставини справи:
03.07.2023 ТОВ «Електротрейдінг Груп» (ТОВ «ЕТГ») та ТОВ «Енергопрограм» уклали договір №БГ-23/0766 про участь балансуючій групі.
01.10.2023 було укладено додаткову угоду №1 від 01.10.2023 до договору про участь балансуючій групі.
01.12.2023 договір №БГ-23/0766 від 03.07.2023 про участь у балансуючій групі від 03.07.2023 та додатки до нього було викладено у новій редакції відповідно до умов додаткової угоди №2 від 01.12.2023.
Також між ТОВ «ЕТГ» та ТОВ «Енергопрограм» було укладено додаткові угоди №3 від 07.01.2025, №4 від 20.01.2025, №5 від 01.07.2025, №6 від 01.08.2025, №7 від 21.01.2026 до договору БГ-23/0766 про участь у балансуючій групі від 03.07.2023.
Відповідно до п.1.1. договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023 (в редакції додаткової угоди №2), сторони об`єднались у БГ та визначили ТОВ «ЕТГ» - СВБ БГ.
Згідно з абз.4 преамбули до договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023 р., скорочення термінів: ОСП оператор системи передачі; БГ балансуюча група; СВБ - сторона, відповідальна за баланс; СУР/MMS система управління ринком / MarketManagementSystem; розрахунковий період одна година (шістдесят хвилин); розрахунковий місяць календарний місяць (з першого по останнє число включно); ЕЕ електрична енергія (в т.ч. для врегулювання небалансів); КЕП/УЕП - кваліфікований електронний підпис / удосконалений електронний підпис; ФГ фінансова гарантія; Акт ФГ акт надання послуг з адміністрування фінансової гарантії; Акт НБ акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за розрахунковий місяць; РДД ринок двосторонніх договорів; РДН ринок «на добу наперед»; ВДР внутрішньодобовий ринок; АР адміністратор розрахунків; АКО адміністратор комерційного обліку; ЗЛЕП - загальна ліцензована електрична потужність Учасника у складі БГ, під якою розуміється сумарна встановлена потужність електрогенеруючого обладнання об`єктів електроенергетики ліцензіата (Учасника), на яких провадиться господарська діяльність з виробництва ЕЕ, що увійшло до складу БГ згідно з переліком, який зазначено у Додатку №3 до цього Договору.
За умовами цього договору, СВБ зобов`язується: нести перед ОСП фінансову відповідальність за небаланси ЕЕ БГ, до складу якої увійшов учасник; врегульовувати небаланси учасника; здійснювати купівлю-продаж ЕЕ в обсязі небалансів, обумовлених учасниками БГ; надавати учаснику послуги з адміністрування ФГ, а учасник зобов`язується: нести фінансову відповідальність за свої небаланси ЕЕ перед СВБ; здійснювати купівлю-продаж у СВБ ЕЕ в обсязі своїх небалансів; оплачувати СВБ послуги з адміністрування ФГ (п. 1.2 договору).
Відповідно до п.5.1 договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023 (в редакції ДУ №6 від 01.08.2025), визначення вартості та обсягів небалансів здійснюється відповідно до розділу 4 цього договору з використанням даних, що містяться в системі управління ринком (MMS) станом на будь-яке число місяця, наступного за розрахунковим місяцем (за вибором СВБ), але не пізніше 18 числа (включно) такого місяця.
Згідно з п.5.3. договору (в редакції ДУ №6 від 01.08.2025), не пізніше 18 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем, СВБ формує та надає учаснику балансуючої групи підписаний зі своєї сторони акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за розрахунковий місяць. Кількість примірників акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів залежить від форми їх підписання: на паперовому носії інформації 2 примірники, у разі використання КЕП 1 примірник. Відповідно до п.5.4. договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023 р., акт НБ є підставою для здійснення сторонами розрахунків за придбану ЕЕ. Згідно п.7.3. договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023, учасник оплачує вартість ЕЕ на підставі акту НБ протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його направлення СВБ учаснику в електронному вигляді, а якщо СВБ не здійснювала направлення такого акту в електронному вигляді - з дати його отримання учасником на паперовому носії інформації.
Заявник вказує, що загальна сума заборгованості відповідача за розрахунковий період - січень 2026, а також за небаланс електричної енергії на суму понад 1 000 000, 00 грн за період з 11.02.2026 до 15.02.2026 згідно з умовами договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023 становить 7 677 219, 76 грн.
Заявник покликався на те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі за майбутнім позовом ТОВ «БС НВ» до ТОВ «Енергопрограм» може унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача у справі за майбутнім позовом ТОВ «БС НВ» до ТОВ «Енергопрограм» про стягнення заборгованості у розмірі 7 677 219, 76 грн.
Так, з моменту укладення вказаного договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023 відповідач сплачував на користь ТОВ «ЕТГ» вартість електричної енергії за вказаним договором. Проте, починаючи з лютого 2026, ТОВ «Енергопрограм» почало вчиняти дії, які свідчать про відсутність у товариства наміру здійснювати сплату заборгованості згідно з договором №БГ-23/0766 від 03.07.2023.
Не дивлячись на те, що згідно з п.7.3. договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023, відповідач повинен був сплатити на користь ТОВ «ЕТГ» вартість електричної енергії за розрахунковий період січень 2026 року не пізніше 17.02.2026, станом на момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову відповідач без надання будь-яких пояснень не вніс оплати за розрахунковий період січень 2026 року згідно з договором на суму 2 293 679, 99 грн.
Окрім цього, відмовившись від виконання зобов`язання за договором №БГ-23/0766 від 03.07.2023 за розрахунковий період січень 2026 року в односторонньому порядку, відповідач протягом розрахункового періоду лютий 2026 року почав утворювати небаланс електричної енергії, який вже станом на 15.02.2026 дорівнював сумі в розмірі 16 745 428, 03 грн.
Водночас всупереч умовам п.5.11. договору №БГ-23/0766 від 03.07.2023, відповідач вніс лише часткову оплату за небаланс електричної енергії, утворений протягом періоду з 01.02.2026 до 15.02.2026, оскільки сплатив лише суму 11 361 888, 26 грн. Зокрема, за негативний небаланс електричної енергії за 11.02.2026 на суму 1 161 251,16 грн відповідач вніс лише часткову оплату в розмірі 389 330, 07 грн., в той же час за негативний небаланс електричної енергії за період з 12.02.2026 до 15.02.2026 на суму 4 611 618, 68 грн відповідач взагалі не вніс жодної оплати.
Зазначені діяння відповідача спрямовані на порушення виконання взятих на себе зобов`язань мають системний характер, оскільки відповідач свідомо не вніс оплати за небаланс електричної енергії за розрахунковий період січень 2026 року на суму 2 293 679, 99 грн, а в подальшому протягом періоду з 11.02.2026 до 15.02.2026 ще й не вніс оплати за небаланс електричної енергії за період з 11.02.2026 до 15.02.2026 на суму 5 383 539, 77 грн.
Заявник вважає, що зазначена поведінка ТОВ «Енергопрограм» є нетиповою та свідчить про стрімку зміну стратегії керівництва ТОВ «Енергопрограм» щодо взаємовідносин з контрагентами та виконання умов договорів. Наявність ланцюга діянь відповідача спрямованих на порушення виконання взятих на себе зобов`язань зі сторони ТОВ «Енергопрограм» вказує на формування товариством тенденції щодо ухилення від виконання зобов`язань за укладеними договорами.
Водночас 20.02.2026 між ТОВ «ЕТГ» та ТОВ «Бізнес Систем НВ» було укладено договір про відступлення права вимоги №26/1121 від 20.02.2026, згідно з п.1.1. якого, в порядку та на умовах визначених цим договором, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги за основним договором на суму вимоги в розмірі 10 552 378,04 грн, в т.ч. ПДВ 1 758 729,67 грн (надалі - право вимоги), яка виникла на підставі акту №ВН-2026/01-44726633 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором №БГ-23/0766 від 03.07.2023 про участь у балансуючій групі, та наступних рахунків на оплату електричної енергії для врегулювання небалансів, згідно з договором №БГ-23/0766 від 03.07.2023 про участь у балансуючій групі а саме: №ВНд1-26/02-44726633 від 03.02.2026; №ВНд1-26/02-44726633 від 05.02.2026; №ВНд1-26/02-44726633 від 09.02.2026; №ВНд1-26/02-44726633 від 10.02.2026; №ВНд1-26/02-44726633 від 11.02.2026; №ВНд1-26/02-44726633 від 12.02.2026; №ВНд2-26/02-44726633 від 13.02.2026; №ВНд2-26/02-44726633 від 14.02.2026; №ВНд2-26/02-44726633 від 15.02.2026; №ВНд2-26/02-44726633 від 17.02.2026; №ВНд2-26/02-44726633 від 19.02.2026 та №ВНд2-26/02-44726633 від 20.02.2026.
Відповідно до п.1.2. договору про відступлення права вимоги, під основним договором сторони розуміють договір №БГ-23/0766 про участь в балансуючій групі від 03.07.2023, укладений між первісним кредитором та ТОВ «Енергопрограм» (надалі - боржник).
Відтак право вимоги про сплату 7 677 219, 76 грн згідно з актом №ВН-2026/01-44726633 від 31.01.2026 та рахунків на оплату №ВНд2- 26/02-44726633 від 13.02.2026, №ВНд2-26/02-44726633 від 14.02.2026, №ВНд2- 26/02-44726633 від 15.02.2026, №ВНд2-26/02-44726633 від 17.02.2026 за договором №БГ-23/0766 від 03.07.2023 наявне у ТОВ «Бізнес Систем НВ».
13. Згідно із ч. 1- 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до ст. 136 ГПК України є правом суду.
14. За змістом ч. 2 ст. 136 ГПК України підставами для вжиття судом заходів для забезпечення є обставини, що свідчать про істотне ускладнення або навіть унеможливлення виконати рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду, у разі невжиття таких заходів.
Господарський суд, оцінивши надані докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.
15. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
16. Згідно з ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
17. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
18. При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи відсутності у подальшому можливості поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
19. Питання задоволення заяви про забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.
20. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
21. Обґрунтованість заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.
22. У постанові Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 висловлено позицію про те, що під час вирішення питання щодо вжиття заходів із забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.
23. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
24. Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18, від 26.09.2019 у справі № 917/751/19, від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19 та від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20.
25. Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).
26. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
27. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20).
28. При цьому, законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, тому, з урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
29. Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суди перевіряють, а заявник відповідно повинен навести суду достатні підстави для застосування того чи іншого виду забезпечення позову, надати відповідні докази на їх підтвердження та відповідність основним критеріям.
30. Надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника, врахувавши наведені вище обставини та дослідивши надані докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти до набрання законної сили рішенням суду, ухваленого за результатами розгляду позовної заяви у цій справі.
31. Щодо доводів Скаржника про порушення прав третьої особи - ПрАТ «НЕК «Укренерго», а також про особливий режим використання коштів, суд апеляційної інстанції встановив, що апелянтом не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що накладення арешту на грошові кошти у межах визначеної суми фактично порушує права зазначеної особи чи унеможливлює виконання встановлених законодавством алгоритмів розрахунків.
32. Також суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що як вбачається з матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, апелянтом не надано жодного відповідного доказу: існування на його рахунках окремих коштів, які мають спеціальний режим використання; обсягу таких коштів; їх ідентифікації серед інших грошових коштів, а також конкретного механізму, яким чином накладення арешту у межах суми позову перешкоджає здійсненню розрахунків із ПрАТ «НЕК «Укренерго».
33. Також судом апеляційної інстанції зазначено, що апелянт не зазначив і не обґрунтував, яким чином у межах наявних банківських рахунків можливо відокремити кошти, що підлягають використанню в розрахунках із оператором системи передачі, від інших грошових коштів, які перебувають у його розпорядженні, та яким чином суд мав встановити таке розмежування за відсутності відповідних доказів.
34. Вищевказані обставини, які встановлені судом апеляційної інстанції, свідчать про обґрунтованість висновку, який викладено в оскаржуваній постанові Західного апеляційного господарського суду, про те, що невизначеність щодо рахунків, що підлягають використанню в розрахунках із оператором системи передачі, від інших грошових коштів, виключає можливість врахування відповідного доводу як підстави для скасування ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.
35. Також аналізуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає обґрунтованою позицію судів попередніх інстанцій щодо того, що застосований захід має тимчасовий характер, є співмірним заявленим вимогам та спрямований на забезпечення реального виконання можливого судового рішення. Накладення арешту на грошові кошти не позбавляє відповідача права власності на них, а лише тимчасово обмежує можливість їх відчуження у межах суми позову, що саме по собі не свідчить про втручання у господарську діяльність або порушення прав третіх осіб.
36. Вищезазначене у сукупності свідчить про правильне застосування положень ст. ст. 136, 137 ГПК України при постановленні ухвали Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2026 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 у справі № 907/911/23 (907/212/26), що спростовує доводи касаційної скарги.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
37. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
38. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).
39. За таких обставин, з урахуванням того, що при постановленні ухвали Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2026 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 у справі № 907/911/23 (907/212/26) було правильно застосовано положення ст. ст. 136, 137 ГПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі ст. 309 ГПК України, дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопрограм" та про залишення без змін вказаних судових рішень.
Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопрограм" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 у справі № 907/911/23 (907/212/26) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий C.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік