ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року 
м. Київ

справа № 534/1873/24
провадження № 61-2467св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діорит», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 29 травня 2025 року у складі судді Куц Т. О. та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Одринської Т. В., Панченка О. О., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діорит» (далі - ТОВ «Діорит», товариство), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, про визнання недійсним та скасування акта спеціального розслідування нещасного випадку.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в серпні 2023 року на території ТОВ «Діорит» стався нещасний випадок зі смертельним наслідком для потерпілого - його батька ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, наказом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 21 серпня 2023 року №433/ПНС було утворено комісію для проведення спеціального розслідування нещасного випадку. 
За результатами проведення розслідування комісія дійшла висновку про те, що причини та обставини нещасного випадку не пов`язані з виробництвом, оскільки він стався не під час виконання ОСОБА_2 трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця, чи будь-яких інших дій в інтересах підприємства, про що було складено акт від 11 січня 2024 року за формою Н-1/HП.
Посилаючись на те, що оскільки його батько ОСОБА_2 , перебуваючи на території товариства, за безпечність умов перебування на якій відповідає ТОВ «Діорит», внаслідок небезпечного виробничого фактора, а саме протиправних дій іншого працівника, здійснених ним під час виконання трудових обов`язків, отримав тілесні ушкодження, що призвели до смерті, то нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом; спеціальне розслідування нещасного випадку проведено комісією з порушенням вимог законодавства, оскільки дійсні причини та обставини цього випадку повно та всебічно з`ясовані не були, позивач просив суд визнати недійсним та скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку від 11 січня 2024 року за формою Н-1/НП, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15:00 год на території ТОВ «Діорит» з механіком ОСОБА_2 , затверджений начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ОСОБА_8 16 січня 2024 року; зобов`язати ТОВ «Діорит» організувати проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15:00 год на території ТОВ «Діорит» з механіком ОСОБА_2 . 
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 29 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивоване тим, що вирішення питання про встановлення зв`язку нещасного випадку з виробництвом та складення акта за формою НПВ або Н-1 належить до виключної компетенції спеціальної комісії. Законом визначено порядок встановлення факту нещасного випадку на виробництві, так само як і порядок оформлення актів про нещасний випадок та їх оскарження. 
Незгода з висновками комісії, тобто відповідна заява або скарга, яка подається відповідно до пункту 54 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (далі - Порядок № 337), є підставою для проведення повторного спеціального розслідування, яке проводиться комісією, але в іншому складі. 
Зважаючи на те, що позивач не звертався із скаргою на висновки комісії з метою забезпечення призначення повторного розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, суд дійшов висновку про те, що звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом є передчасним. 
Суд апеляційної інстанції додатково зазначив, що задовго до настання нещасного випадку, а також безпосередньо у день його настання, ОСОБА_2 перебував у відпустці без збереження заробітної плати. Позивач не довів, що у день настання нещасного випадку відповідач запрошував ОСОБА_2 на місце роботи чи інші відокремлені підрозділи товариства та надавав йому будь-які вказівки, що пов`язані з його трудовими функціями чи діяльністю відповідача, а отже, з урахуванням положень пункту 52 Порядку №337, суд погодився з висновком спеціальної комісії про те, що нещасний випадок з ОСОБА_2 стався не під час виконання потерпілим трудових обов`язків чи завдань роботодавця (усних або письмових), чи будь-яких інших дій в інтересах підприємства та, відповідно, не пов`язаний із виробництвом, що є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 
У лютому 2026 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 29 травня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 

Як на підставу касаційного оскарженнязаявник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21, від 05 березня 2025 року у справі № 495/7681/22, від 26 червня 2018 року у справі № 242/1065/16-ц, від 09 січня 2022 року у справі № 635/3143/17, від 26 квітня 2022 року у справі № 214/4307/18, від 01 червня 2022 року у справі № 165/898/18 та від 19 травня 2021 року у справі № 580/783/19 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Посилається на те, що суди не дослідили зібрані у справі докази, ухвалили оскаржувані судові рішення на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що рішення комісії (спеціальної комісії) та відповідний акт можуть бути оскаржені до суду, а суд має встановити наявність або відсутність порушень при їх складанні, зокрема, перевірити обґрунтованість визнання комісією нещасного випадку таким, що пов`язаний/непов`язаний з виробництвом, і відповідно до встановленого ухвалити рішення. 
Водночас обґрунтованість оспорюваного акта, наявність або відсутність порушень під час його складання та правомірність проведення спеціального розслідування суд першої інстанції не перевірив, а апеляційний суд таких недоліків не усунув. 
Суди не звернули уваги на те, що нещасний випадок з ОСОБА_2 стався у робочий час на території ТОВ «Діорит», з яким він перебував у трудових відносинах, у наслідок впливу небезпечного фактора - виконання робіт з підвищеної небезпеки з експлуатацією спеціальної техніки без отримання відповідних дозволів та з порушенням вимог охорони праці та Правил дорожнього руху України. 
На момент настання нещасного випадку ОСОБА_2 перебував на території товариства на законних підставах та з відома керівництва. Сам лише факт перебування у відпустці не виключає виробничого характеру події, оскільки він, будучи допущеним на територію відповідача, здійснював дії в інтересах роботодавця вирішуючи питання виходу на роботу, та був фактично залучений до виробничого процесу. 
Зазначене дає підстави для висновку про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між порушенням відповідачем вимог охорони праці, неналежною організацією експлуатації спеціальної техніки та настанням нещасного випадку з батьком позивача. 
За таких обставин суди помилково не застосували до спірних правовідносин пункт 52 Порядку № 337.
Суди залишили поза увагою істотні порушення процедури спеціального розслідування, зокрема, відсутність у акті спеціального розслідування нещасного випадку від 11 січня 2024 року за формою Н-1/НП посилань на обставини передбачені пунктом 53 Порядку № 337.
У березні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ТОВ «Діорит», у якому товариство просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 26 лютого 2026 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 29 травня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2026 року (після усунення недоліків) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 29 травня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року з підстав передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області матеріали цивільної справи № 534/1873/24; надано учасникам справи строк для подання відзиву.
У квітні2026 року матеріали справи № 534/1873/24 надійшли до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. 
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .
Наказом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 21 серпня 2023 року № 433-ПНС «Про утворення комісії із спеціального розслідування нещасного випадку із смертельними наслідками», створено комісію із спеціального розслідування нещасного випадку, що спричинив тяжкі наслідки, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 з працівником ТОВ «Діорит» ОСОБА_2 . 
Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15:00 год на території ТОВ «Діорит» від 11 січня 2024 року, затвердженого начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці за формою Н-1/НП, комісія провела розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку, що стався на тимчасовому майданчику розкривних порід, який розташований на території Шматківського гранітного кар`єру ТОВ «Діорит», 2 км на південь від с. Карпівка Горішньоплавнівської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно обставин, за яких стався нещасний випадок, механік Шматківського гранітного кар`єру ТОВ «Діорит» ОСОБА_2 перебував у відпустці без збереження заробітної плати за угодою сторін на період дії воєнного стану на підставі наказу ТОВ «Діорит» від 24 листопада 2022 року №147 в/к.
ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно перед перервою на обід ОСОБА_2 з`явився на контрольно-пропускному пункті (далі - КПП) головного в`їзду на територію Шматківського гранітного кар`єру ТОВ «Діорит» і звернувся до контролера КПП ТОВ «Діорит» ОСОБА_3 зазначивши, що знаходиться у відпустці, але має намір поговорити з керівництвом про поновлення на роботі та попросив пропустити його на територію кар`єру ТОВ «Діорит». 
ОСОБА_3 , пояснив, що йому здалося, що ОСОБА_2 був у нетверезому стані і він його не пропустив. Після цього ОСОБА_2 попросив ОСОБА_3 зателефонувати головному інженеру ТОВ «Діорит» ОСОБА_4 з пропозицією зустрітися. Протягом наступних 10 хвилин ОСОБА_4 під`їхав до КПП. Під час спілкування з ОСОБА_2 головний інженер ОСОБА_4 сказав, що готовий продовжити з ним розмову про повернення на роботу, коли той «протверезіє» (бо, начебто, він був на підпитку). Закінчивши розмову, ОСОБА_4 поїхав у кар`єр, а ОСОБА_2 залишився на КПП. ОСОБА_3 не пропустив ОСОБА_2 на територію кар`єру через КПП. Куди саме пішов після розмови ОСОБА_2 жоден з них (ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 ) не бачили.
Машиніст бульдозера ТОВ «Діорит» ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовому майданчику розкривних порід виконував роботи з ремонту ходової частини бульдозера Т-170.00, заводський № 56052/220, реєстраційний № НОМЕР_1 , згідно з отриманим завданням на виконання цих робіт, пояснив, що приблизно о 13-14 год до нього підійшов ОСОБА_2 . Він зробив йому зауваження і попросив відійти та не заважати. ОСОБА_2 відійшов. Після чого ОСОБА_5 продовжив роботу. При виконанні роботи у ОСОБА_5 виника необхідність виконувати маневри з рухом бульдозером вперед і назад з метою перевірки роботи ходової частини. ОСОБА_2 перебував в зоні видимості приблизно в 30-метрах від бульдозера з правого боку. При виконанні чергового маневру ОСОБА_2 зник з поля зору. ОСОБА_5 не переконався у відсутності перешкод на шляху руху бульдозера і не подавав звукові та світлові сигнали під час руху. Після виконання маневру назад ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_2 лежить без ознак життя зліва від бульдозера в 3-4-х метрах. Після цього ОСОБА_5 зупинив бульдозер, опустив відвал і повідомив про випадок головного інженера ОСОБА_4 , який, дізнавшись про те, що трапилося, зателефонував в поліцію, відповідні служби та повідомив керівництво підприємства про подію.
Комісія на підставі зібраних матеріалів, зробила висновок, що випадок з механіком Шматківського гранітного кар`єру ТОВ «Діорит» ОСОБА_2 стався не під час виконання потерпілим трудових обов`язків чи завдань роботодавця (усних або письмових), чи будь-яких інших дій в інтересах підприємства. Розглянувши зібрані під час розслідування матеріали, комісія із спеціального розслідування дійшла висновку, що обставини не відповідають пункту 52 Порядку №337, а тому нещасний випадок не є таким, що пов`язаний із виробництвом.
Відповідно пункту 34 Порядку № 337, комісія з спеціального розслідування шляхом голосування простою більшістю голосів (не пов`язаний - 5; пов`язаний - 1), прийняла рішення, що нещасний випадок з механіком Шматковського гранітного кар`єру ТОВ «Діорит» ОСОБА_2 не пов`язаний з виробництвом. 
Член комісії ОСОБА_6 склала окрему думку, згідно з якою вона вважає, що комісія із спеціального розслідування зібрала достатньо матеріалів, які б могли свідчити про те, що нещасний випадок з механіком Шматківського гранітного кар`єру ТОВ «Діорит» ОСОБА_2 є таким, що не пов`язаний з виробництвом. Однак зазначила, що необхідно врахувати наступні факти - механік Шматківського гранітного кар?єру ТОВ «Діорит» ОСОБА_2 на момент настання нещасного випадку перебував в трудових відносинах з ТОВ «Діорит»; посадові особи підприємства допустили порушення нормативно-правових актів з охорони праці, а саме: бульдозер Т-170.00, заводський № 56052/22041, яким був здійснений наїзд на потерпілого, допущений до експлуатації без реєстрації в установленому законодавством порядку, чим порушено вимоги статті 21 розділу III Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХII«Про охорону праці» (зі змінами), та пункту «б» Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 січня 2010 року № 8 (зі змінами); не розробили положення (інструкцію) про внутрішньо-об?єктовий режим підприємства, в Правилах внутрішнього трудового розпорядку відсутні певні вимоги, які б встановлювали правила поведінки і перебування працівників на території підприємства; не призначили відповідальну посадову особу, яка б здійснювала контроль за перебуванням працівників на території підприємства в неробочий час, під час відпусток тощо без запрошень, завдань, розпоряджень роботодавця. Зважаючи на наведене ОСОБА_6 зазначила, що нещасний випадок з механіком Шматківського гранітного кар?єру ТОВ «Діорит» ОСОБА_2 потрібно вважати таким, що пов?язаний з виробництвом.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Таким чином, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а у разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві врегульована Порядком № 337.

Пунктом 12 Порядку № 337 визначено, що на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія). Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Пунктом 33 Порядку № 337 передбачено, що комісія (спеціальна комісія) зобов`язана:

провести засідання комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), на якому розглянути інформацію про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), розподілити функції між членами комісії, провести зустріч з потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) та скласти протоколи засідання комісії згідно з додатком 4;

обстежити місце, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо) згідно з додатком 7, опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8;

вивчити наявні на підприємстві документи та матеріали стосовно нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу;

визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устатковання, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устатковання, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, згідно з додатком 9;

визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо для встановлення причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом;

установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці;

розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням), у тому числі пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів з охорони праці;

скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з додатком 11 у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого;

розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 6, 8, 9 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 6, 8, 9 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною);

передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою 
Н-1 матеріали розслідування та примірники таких актів керівнику підприємства (установи, організації) або органу, що утворив комісію (спеціальну комісію), для їх розгляду та затвердження;

дотримуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування та задокументовані в акті за формою Н-1.

Згідно з пунктом 34 Порядку № 337 рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним.

Відповідно до пункту 52 Порядку № 337 обставинами, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, серед інших, є також:

перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час;

підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування працівника з цією метою по території підприємства (установи, організації) перед початком роботи та після її закінчення;

раптове погіршення стану здоров`я потерпілого, одержання травм або його смерть під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або у разі, коли потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку.

Пунктом 53 Порядку № 337 визначено, що нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються не пов`язаними з виробництвом у разі вчинення потерпілим кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; смерті працівника від загального захворювання або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.

Відповідно до пункту 58 Порядку № 337 протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1. За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння). Голова Держпраці або керівник її територіального органу у разі невиконання спеціальною комісією визначених цим Порядком обов`язків має право призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, притягти до відповідальності посадових осіб територіального органу Держпраці та підприємства (установи, організації), які допустили порушення вимог цього Порядку. Повторне розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) проводиться комісією (спеціальною комісією) в іншому складі (із заміною всіх членів комісії). Висновки повторного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.

Положення Порядку № 337 дають підстави дійти висновку, що до виключної компетенції комісії (спеціальної комісії) по розслідуванню нещасного випадку належать повноваження з визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, і такий факт не може бути визнаний таким у судовому порядку. Саме комісія (спеціальна комісія) встановлює факт пов`язаності чи непов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

Рішення комісії (спеціальної комісії) та відповідний акт можуть бути оскаржені до суду. У цьому випадку суд має встановити наявність або відсутність порушень при їх складанні, у тому числі й перевірити обґрунтованість визнання комісією нещасного випадку таким, що пов`язаний/не пов`язаний з виробництвом, і відповідно до цього ухвалити рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 (провадження № 14-37цс24)).

У справі, яка переглядаєтьсяу касаційному порядку, установивши, що задовго до настання нещасного випадку, а також безпосередньо у день його настання, ОСОБА_2 перебував у відпустці без збереження заробітної плати; позивач не довів, що у день настання нещасного випадку ОСОБА_2 перебував на роботі у зв`язку із робочою необхідністю, зокрема, що йому надавалися будь-які вказівки, що пов`язані з його трудовими функціями чи діяльністю відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що нещасний випадок з ОСОБА_2 стався не під час виконання потерпілим трудових обов`язків чи завдань роботодавця (усних або письмових), чи будь-яких інших дій в інтересах підприємства.

Відхиляючи аргументи позивача про те, що комісія не провела в повному обсязі дій, передбачених пунктом 33 Порядку № 337, зокрема, щодо встановлення відповідності умов праці та перебування працівників на території підприємства охороні праці, суд апеляційної інстанції встановив, що комісія перевірила відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці, що підтверджується деклараціями відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці, згідно з якими директор підприємства підтвердив відповідність матеріально-технічної бази та умов праці вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки.

Апеляційний суд урахував, що згідно з актом Північно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 12 вересня 2023 року № ПНС/ПЛ/14622/029, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки було встановлено ряд порушень, що виявлені у ТОВ «Діорит», що стало підставою для складення уповноваженим органом відповідного припису про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці.

Суд апеляційної інстанції перевірив доводи позивача про те, що посадові особи ТОВ «Діорит» допустили грубі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, зокрема, з огляду на встановлення факту експлуатації незареєстрованої техніки, відсутність внутрішніх положень про внутрішньо-об`єктний режим підприємства, непризначення посадової особи, яка б здійснювала контроль за перебуванням працівників на території підприємства, та дійшов висновку про те, що зазначене не спростовує обов`язку працівників підприємства дотримуватися правил охорони праці на робочому місці, з якими ОСОБА_2 був ознайомлений 14 лютого 2022 року, що підтверджується копією журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці, а також Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «Діорит», згідно з якими робітники зобов`язані дотримуватися дисципліни праці, уникати подій, які заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки.

За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування акта спеціального розслідування нещасного випадку та зобов`язання відповідача організувати повторне спеціальне розслідування нещасного випадку.

У контексті наведеного Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень пункту 58 Порядку № 337 ОСОБА_1 як член сім`ї потерпілого мав право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або з висновком комісії, викладеним в акті за формою Н-1 з вимогою призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, однак таких дій не вчинив.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції урахував висновки Великої Палати Верховного суду, викладені у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21, належно дослідив зібрані у справі, надав їм відповідно оцінку, а тому обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . 

Колегія суддів Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій помилково не врахували висновки Верховного Суду, є необґрунтованими. 

У постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 242/1065/16-ц, від 01 червня 2022 року у справі № 165/898/18 застосовано положення Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232; у постанові від 09 січня 2022 року у справі № 635/3143/17 застосовано положення Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112; у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 580/783/19 застосовано положення Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346.

Натомість у справі, що є предметом касаційного перегляду застосовано положення Порядку № 337.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду апеляційної інстанції, який їх обґрунтовано спростував. Згідно з вимогами статті 400 ЦПК суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать іншим висновкам Верховного Суду на які містяться посилання у касаційній скарзі. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а тому Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 29 травня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | І. Ю. Гулейков    Р. А. Лідовець     Д. Д. Луспеник