СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Харків Справа №922/1546/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача – Приватного підприємства «Будівельна фірма «Промтекс» (вх.№1553Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2026 року у справі №922/1546/26,
за позовом Приватного підприємства «Будтехекспо» (63700, Харківська область, м.Куп`янськ, вул. Кузнечна, буд. 9, ідентифікаційний код 40635050),
до Приватного підприємства «Будівельна фірма «Промтекс» (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 11, кімната 5.42, ідентифікаційний код 24340261),
про стягнення 227142,22 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2026 року Приватне підприємство «Будтехекспо» (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Приватного підприємства «Будівельна фірма «Промтекс» (відповідач) про стягнення заборгованості за субпідрядним договором №26/10/20 від 26.10.2020 року у сумі 227142,22 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за субпідрядним договором №26/10/20 від 26.10.2020 року щодо повної оплати виконаних позивачем робіт.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.06.2026 року у справі №922/1546/26 (повний текст складено 26.06.2026 року, суддя Чистякова І.О.) позов задоволено повністю.
Стягнуто з Приватного підприємства «Будівельна фірма «Промтекс» (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 11, кімната 5.42, ідентифікаційний код 24340261) на користь Приватного підприємства «Будтехекспо» (63700, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Кузнечна, буд. 9, ідентифікаційний код 40635050) заборгованість за субпідрядним договором №26/10/20 від 26.10.2020 року у сумі 227142,22 грн, а також судовий збір у сумі 2725,71 грн.
Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:
- скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2026 року у справі №922/1546/26;
- прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі;
- судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи, покласти на позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що у відповідності до умов пунктів договору субпідряду, відповідач зобов`язаний здійснити оплату виконаних робіт за договором субпідряду у розмірі 227142,22 грн тільки після отримання цих грошових коштів від замовника. Таким чином, сторони у договорі субпідряду погодили обов`язковість настання певної події, з настанням якої у відповідача виникає обов`язок з оплати за виконані роботи за цим договором. Однак, грошові кошти для оплати виконаних позивачем робіт відповідачем від замовника отримані не були. Таким чином, до цього часу у відповідача не виникло обов`язку оплачувати виконані позивачем роботи за договором субпідряду, та відповідно, відповідачем не були порушені законні права позивача щодо здійснення такої оплати.
Апелянт наголошує на тому, що у прийнятому рішенні господарський суд не звернув уваги на встановлений у договорі строк оплати вартості робіт; не досліджував питання отримання відповідачем грошових коштів від замовника за виконані роботи на об`єкті, внаслідок чого господарський суд безпідставно визначив строк оплати робіт таким, що настав, не маючи для цього належних доказів.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2026 року відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача – Приватного підприємства «Будівельна фірма «Промтекс» на рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2026 року у справі №922/1546/26. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, а також встановлено учасникам справи строк протягом якого вони мають право подати до суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі з відповідним мотивуванням їх подання. При цьому, судом роз`яснено про можливість надання та звернення до суду засобами електронного зв`язку і порядок такого звернення. Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1546/26.
Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. 
Згідно з ч.2 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження була направлена учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена їм 16.07.2026 року (вважається врученою 17.07.2026 року).
Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі і її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
21.07.2026 року матеріали справи №922/1546/26 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Від позивача 24.07.2026 року надійшов відзив (вх.№8217), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Позивач вказує, що сторони договору обумовили умови договору, на які посилається відповідач, що виключають пред`явлення субпідрядником підряднику саме штрафних санкцій щодо оплати робіт, а не вартості виконаних робіт. Наразі предметом даного спору є стягнення основної суми боргу у розмірі 227142,22 грн, а позивач, звертаючись до суду із позовом, не нараховував будь-яких штрафних санкцій та не звертався до відповідача про їх сплату. Посилання відповідача на те, що замовником не були перераховані кошти, а тому у відповідача відсутній обов`язок сплачувати кошти, є необґрунтованим. При цьому відповідачем до суду першої інстанції не було надано доказів тому, що протягом майже більш ніж 5 років відповідач не отримував коштів від замовника.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права при винесенні оскаржуваного рішення, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.
26.10.2020 року між позивачем (субпідрядник) та відповідачем (підрядник) був укладений субпідрядний договір №26/10/20.
Згідно з п. 1.1. договору підрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується своїми силами і засобами за рахунок підрядника відповідно до проектно-кошторисної документації виконати та здати у встановлений договором строк роботи по монтажу устаткування котельної, внутрішнього і зовнішнього газопроводів на об`єкті з нового будівництва будівель обслуговування зоопарку: будівлі зооветеринарної служби, будівлі утримання дрібних гризунів в господарській зоні КО «Харківський зоопарк», за адресою: вул.Сумська, 35, м.Харків (далі іменується – «Об`єкт»).
Згідно з п. 1.2. договору склад і обсяги робіт, що виконує субпідрядник, передбачені проектно-кошторисною документацією.
Відповідно до п. 1.3. договору замовником будівництва є - Комунальна організація «Харківський зоологічний парк» - особа, яка приймає завершені роботи і здійснює розрахунки за них з підрядником.
Згідно з п. 1.6. договору цей договір укладений у виконання договору про закупівлю робіт №8 від 19.05.2020 року (далі іменується «Основний договір»), укладеного між підрядником та Комунальною організацією «Харківський зоологічний парк» (далі іменується - «замовник»),
За умовами п. 2.1. договору підрядник зобов`язаний виконати роботи у строки, визначені у календарному графіку виконання робіт (додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 3.1. договору об`єми та вартість робіт за цим договором визначаються на підставі ствердженої сторонами договірної ціни (додаток №2), яка є невід`ємною частиною цього договору. Загальна вартість робіт з урахуванням вартості матеріалів і вартості обладнання за цим договором визначена договірною ціною і прикладеним до неї локальним кошторисом, що є невід`ємною частиною цього договору, і становить 3360010,93 грн (три мільйони триста шістдесят тисяч десять грн 93 копійки), у т.ч. ПДВ (20%) – 560001,82 грн (п`ятсот шістдесяті тисяч одна гривня 82 копійки).
За умовами п. 3.2. Договору вартість робіт за цим Договором може бути змінена лише за взаємною згодою обох Сторін шляхом підписання Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору.
Згідно з п. 3.3. договору договірна ціна по договору визначена приблизною (динамічною).
За умовами пп. 4.2.2. п. 4.2. договору підрядник зобов`язаний в установленому порядку прийняти та оплатити виконані роботи у межах коштів, оплачених підряднику замовником.
Згідно з п. 11.1. договору підрядник здійснює проміжні платежі за виконані роботи на підставі довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат Ф-3 (КБ-3), підписаної субпідрядником та підрядником. Підписання актів виконаних робіт за формою КБ-2в та Ф-3 та розрахунки за ними проводяться щомісяця на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються субпідрядником та передаються підряднику. Підрядник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів підрядник зобов`язаний оплатити виконані роботи протягом 10-ти банківських днів, при умові отримання коштів від замовника.
Згідно з п. 12.1. Договору здача-приймання виконаних робіт по договору оформлюється шляхом підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленнями печатками сторін акта здачі-приймання виконаних робіт (КБ-2в), та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3).
Згідно з п. 12.2. договору субпідрядник надає підряднику підписаний та скріплений печаткою з його сторони акт здачі-приймання виконаних робі (КБ-2а) та довідку про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) до 21 числа звітного місяця. Ці документи надаються субпідрядником згідно із п. 11.1. та 11.2. цього договору.
За умовами п. 12.3. договору підрядник протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання від субпідрядника акта здачі-приймання виконаних робіт (КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) приймає виконані субпідрядником роботи та підписує і скріплює печаткою даний акт зі своєї сторони або направляє субпідряднику мотивовану відмову від прийняття виконаних робіт.
Згідно з п. 11.6. договору субпідрядник сплачує на користь підряднику за отримані генпідрядні послуги 3% (три відсотки) (включаючи ПДВ) від вартості форми КБ-3. Сплата коштів за отримані генпідрядні послуги здійснюється шляхом утримання підрядником грошових коштів із коштів, які підлягають оплаті субпідряднику за виконані роботи за цим договором.
Звертаючись до суду з позовом позивач визначив, що відповідачем було здійснено оплату виконаних робіт на загальну суму 1800000,00 грн згідно платіжних інструкцій від 12.11.2020 року №4446 на суму 400000,00 грн, від 12.11.2020 року №4445 на суму 600000,00 грн, від 14.06.2021 року №5975 на суму 800000,00 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку за 12.11.2020 року, 14.06.2021 року.
Також позивач зазначив, що крім вказаних оплат, суму заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт від 26.04.2021 року та актом вартості устаткування було зменшено на вартість генпідрядних послуг ПП «БФ «Промтекс», що становить 62695,12 грн і обраховується як 3% (три відсотки) (включаючи ПДВ) від вартості форми КБ-3 (п. 11.6 субпідрядного договору), а саме: 2089837,34 грн – 3% = 62695,12 грн. 
З урахуванням часткових оплат та вартості утриманих генпідрядних послуг заборгованість відповідача за договором становить 227142,22 грн (2089837,34 грн – 1800000,00 грн – 62695,12 грн = 227142,22 грн), що стало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.
Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Статтями 202, 205 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. 
При цьому відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. 
Положеннями ст. 627, ст. 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України в редакції чинній на момент виникнення між сторонами правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як визначено ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору підряду та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. 
Частиною 4 статті 879 ЦК України встановлено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. 
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. 
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджено, що з урахуванням часткових оплат та вартості утриманих генпідрядних послуг заборгованість відповідача за договором становить 227142,22 грн (2089837,34 грн – 1800000,00 грн – 62695,12 грн = 227 142,22 грн).
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення дійшов висновку, що позовні вимоги відповідачем не спростовано, а позивачем доведено належними чином, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за субпідрядним договором №26/10/20 від 26.10.2020 року у сумі 227142,22 грн є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем виконано роботи за договором субпідряду, а відповідачем прийнято виконані роботи і частково їх оплачено. Відповідачем не надано доказів і не доведено належним чином обставини оплати повної вартості виконаних робіт за договором субпідряду. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що позовні вимоги про стягнення 227142,22 грн заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими, доведеними, підлягають задоволенню, а вказана сума стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Умова договору про оплату виконаних робіт чи послуг лише після того, як сам генпідрядник (чи виконавець) отримає гроші від свого кінцевого замовника (так зване застереження «back-to-back» або «pay-when-paid»), суперечить суті підприємницької діяльності та чинному законодавству України. Згідно з актуальною судовою практикою, зокрема, постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.03.2024 року у справі №916/1621/22, така фінансова залежність не може вважатися правомірною відкладальною обставиною в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України.
Підприємництво - це самостійна, ініціативна діяльність, яка здійснюється на власний ризик (ст. 42 Господарського кодексу України). Якщо юридична особа (субпідрядник або виконавець) якісно виконали свою роботу та здали її за актом, то останній має беззаперечне право на оплату. Генпідрядник не може перекладати на субпідрядника свої ризики неотримання коштів від третьої сторони (кінцевого замовника).
За законом, відкладальною є обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, і яка не залежить виключно від волі або дій однієї зі сторін. Розрахунок кінцевого замовника з генпідрядником це зазвичай питання належного виконання обов`язків за іншим договором.
У той час, допустивши прийняття такої умови, що виконання зобов`язання по оплаті за договором субпідряду може мати місце при умові сплати замовником коштів, то істотним є те, що відповідач оплачував кошти, однак не в повному обсязі. Таким чином, відповідачем наразі не доведено належними доказами, що він не отримував від замовника кошти. 
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта та вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів зазначає, що апелянтом всупереч приписів ст. 73 та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних та допустимих доказів у відповідності до доктрини вірогідності доказів у підтвердження своєї позицію у справі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Колегія суддів зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів та вчинені при довільному тлумаченні наявних між сторонами правовідносин, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача – Приватного підприємства «Будівельна фірма «Промтекс» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2026 року у справі №922/1546/26, яке відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, має бути залишене без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, ст. 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будівельна фірма «Промтекс» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2026 року у справі №922/1546/26 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.В. Россолов