Справа №592/4485/26
Провадження №2/592/1737/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 липня 2026 року          м.Суми   
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., представника відповідача Оніщенка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
20.03.2026 позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.01.2022 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та відповідачем було укладено кредитний договір № 72603043 в електронній формі, підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на умовах якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн. із обов`язком їх повернення та сплати процентів за користування кредитом у строки, визначені договором, правилами надання грошових коштів у позику та додатками до договору. Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість. 01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та позивачем було укладено договір факторингу № 01092025/1, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 72603043 від 10.01.2022 року, у зв`язку з чим новим кредитором у зобов`язанні стало ТОВ «ФК «Позика», якому перейшли всі права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги. Станом на момент звернення до суду загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 72603043 становить 24 220,00 грн., з яких 7 000,00 грн. - основна сума боргу (тіло кредиту) та 17 220,00 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, штрафні санкції та комісії відсутні. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №72603043 від 10.01.2022 у розмірі 24 220,00 грн, а також судові витрати.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 23.03.2026 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Позика» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив його задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача Оніщенко О.В. позовні вимоги визнав частково, просив зменшити розмір відсотків нарахованих позивачем до стягнення із відповідача по кредитному договору № 72603043 від 10.01.2022 року до розміру 50 % від суми заборгованості по кредиту, а саме: до 3 500,00 грн. Крім того, просив відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через необгрунтованість.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 10.01.2022 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 72603043, в електронній формі, підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн.
Таким чином, ТОВ «ФК «ІРБІС» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «Позика» укладений Договір факторингу №01092025/1, згідно із яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 72603043 від 10.01.2022 року.
Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Позика» становить 24220 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн.; заборгованість за відсотками становить 17220 грн.; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Ухвалою суду від 26.05.2026 від АТ КБ «ПриватБанк» витребувано докази.
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надіслано відповідь про те, що в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відкрито банківський рахунок, до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_2 . Крім того, надає в надрукованому вигляді виписку на рух грошових коштів за період з 10.01.2022 по 17.01.2022.
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 10.01.2022 на рахунок було зараховано 7 000 грн, що підтверджує отримання кредитних коштів відповідачем.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконала зобов`язання щодо повернення кредиту, то з неї на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 000 грн.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором №72603043, заборгованість відповідача становить 24220 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн.; заборгованість за відсотками становить 17220 грн.
Оцінюючи заявлений до стягнення розмір процентів, суд виходить із того, що відповідно до статей 3, 13, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки повинні здійснюватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а зобов`язання має ґрунтуватися на зазначених засадах. Принцип свободи договору не є абсолютним та повинен реалізовуватися з дотриманням загальних засад цивільного законодавства.
Загальний розмір нарахованих позивачем процентів становить 17 220 грн, що майже у два з половиною рази перевищує суму фактично отриманих відповідачем кредитних коштів (7 000 грн). Таке співвідношення свідчить про очевидну непропорційність майнового навантаження, покладеного на споживача фінансової послуги, та призводить до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків сторін.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідність застосування судами принципів розумності, добросовісності та пропорційності при вирішенні цивільних спорів. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 наголосила, що принцип пропорційності є складовою верховенства права, а суд, вирішуючи спір, повинен забезпечити справедливий баланс між інтересами сторін. Хоча наведені висновки сформульовані щодо процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, викладений у постанові підхід до забезпечення справедливого балансу між інтересами сторін підлягає врахуванню і при оцінці заявлених у цій справі вимог.
Враховуючи розмір отриманого кредиту, співвідношення суми процентів до суми основного боргу, строк користування кредитом, статус відповідача як споживача фінансових послуг, а також необхідність забезпечення балансу інтересів сторін і недопущення покладення на боржника надмірного майнового тягаря, суд дійшов висновку, що стягнення всієї заявленої суми процентів не відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності.
За таких обставин суд вважає справедливим та співмірним визначити розмір процентів, що підлягають стягненню, у сумі 3 500 грн, що становить 50% від суми фактично отриманого відповідачем кредиту та забезпечує розумний баланс між правом позивача на отримання плати за користування кредитними коштами і необхідністю недопущення очевидно непропорційного майнового тягаря для відповідача.
Враховуючи викладене позов належить задовольнити частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №72603043 від 10.01.2022 у загальному розмірі 10 500 грн.
Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 та 3 (п.1) ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано: копію договору про надання правничої допомоги № 39493634/03 від 02 січня 2026 року укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Позика», додаткову угоду № 72603043 від 16 лютого 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 39493634/03 від 02 січня 2026, копію акта наданих послуг від 16 лютого 2026 року, відповідно до якого входить: сума наданих послуг відповідно до договору складає 5500, 00 грн, детальний опис наданих послуг, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Юридичний аналіз, охоплюється послугою складення позовної заяви та подання позову до суду, тому не може вважатися фактично понесеним як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача в розмірі 2 500 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволеної суми позову в розмірі 10 500 грн., сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1154,22 грн (10500 х 2662,40 : 24220).
Керуючись ст.12, 13, 81, 133, 137, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про стягнення заборгованості.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором №72603043 від 10.01.2022 року у розмірі 10 500 грн 00 коп., з яких 7 000,00 грн. - основна сума боргу (тіло кредиту) та 3500 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, а також судовий збір у сумі 1154 грн 22 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн.
Відмовити в іншій частині позовних вимог.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», Київська область, м.Бровари, вул.С.Петлюри, 21/1, код ЄДРПОУ 39493634. 
Відповідач -  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Суддя Галина КОРОЛЬОВА