Справа № 420/9897/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Гур`євої К.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Приватного підприємства Агрофірма “Промінь” (місцезнаходження: 67600, Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Зелена, 2; код ЄДРПОУ 05539318) до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області (місцезнаходження: 67600, Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, проспект Незалежності, 9; код ЄДРПОУ 33579244) про визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяв про укладення договору оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява Приватного підприємства Агрофірма “Промінь” (місцезнаходження: 67600, Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Зелена, 2; код ЄДРПОУ 05539318) до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області (місцезнаходження: 67600, Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, проспект Незалежності, 9; код ЄДРПОУ 33579244), в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: 
визнати протиправною бездіяльність Біляївської міської ради Одеського району Одеської області щодо нерозгляду заяви ПП Агрофірма «Промінь» від 16.03.2026 року про укладення з ПП Агрофірма «Промінь» договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812 у відповідності до Земельного Кодексу України та Закону України «Про адміністративну процедуру»;
визнати протиправним та скасувати рішення Біляївської міської ради Одеського району Одеської області №1903-64/VIII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812»;
зобов`язати Біляївську міську раду Одеського району Одеської області розглянути заяву ПП Агрофірми «Промінь» від 16.03.2026 року про укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812 на якій розміщені об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди вказані в заяві), що належать на праві власності ПП Агрофірма «Промінь». 
07.04.2026 року (вх. №37741/26) представником позивача до канцелярії суду подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою від 08.04.2026 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Ухвалою від 08.04.2026 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
24.04.2026 року (вх. №ЕС/44683/26) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.
24.04.2026 року (вх. №ЕС/44690/26) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
24.04.2026 року (вх. №ЕС/44718/26) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про зупинення розгляду справи.
01.05.2026 року (вх. №ЕС/46859/26) представником позивача до канцелярії суду подано відповідь на відзив.
04.05.2026 року (вх. №ЕС/47869/26) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про повернення клопотання про зупинення провадження.
06.05.2026 року (вх. №ЕС/48762/26) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про зупинення провадження у справі.
08.05.2026 року (вх. №ЕС/50293/26) представником позивача до канцелярії суду подано заяву про уточнення позовних вимог.
Ухвалою від 06.08.2026 року відмовлено у задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі.
Ухвалою від 06.08.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Приватне підприємство Агрофірма «Промінь» 12.01.2026 року звернулося до Біляївської міської ради з заявою №3-м/р06/01.26 про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812. В додаток до заяви були надані витяги земельних ділянок та фото таблиці бажаних місць, що передаються в оренду.
Однак, 16.01.2026 року відповідачем було відмовлено у наданні в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812, де зазначено, що ПП Агрофірма «Промінь» не надано документи, що підтверджують право власності на об`єкти нерухомості майна.
Надалі позивач неодноразово повторно звертався із заявами «Про укладення договору оренди на земельні ділянки під об`єктом МТФ» з наданням копій документів, що підтверджують право власності майна ПП «Агрофірма «Промінь», про вказаній заяви розглянуті не були.
Так, позивач наголошує на тому, що молочно тваринницька ферма є цілісним майновим комплексом та її використання без об`єктів нерухомості майна (будівель, споруд), зокрема табору КРХ, водопроводу з розглажуваною системою водоводів, трансформаторної підстанції з лінією електромереж МТФ та електромереж 10 кВт, кабельної лінії МТФ, внутрішньогосподарських доріг МТФ, протипожежного резервуару, що розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером стане неможливим без укладення договору оренди на вказану земельну ділянку, а також без скасування рішення від 14.11.2025 року №1903-64/VIII «Про зміну цільового призначення ділянки 5121010100:01:003:0812, що порушує право власності позивача та перешкоджає господарській діяльності ПП Агрофірма «Промінь». 
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, в яких, в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначено, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).
За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Приватного підприємства Агрофірма “Промінь” Одеському окружному адміністративному суду. 
Як вбачається з позовної заяви, Приватне підприємство Агрофірма «Промінь» зареєстроване та здійснює господарську діяльність в місті Біляївка, є сільськогосподарським товаровиробником та здійснює наступні види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; допоміжна діяльність у рослинництві; оброблення насіння для відтворення; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; розведення тварин, худоби та інші.
На території Біляївської територіальної громади розташований комплекс молочно тваринницької ферми – (комплекс МТФ), який був введений в експлуатацію 01.01.1986 року радгоспом «Красний Луч».
Комплекс МТФ використовувався та використовується за цільовим призначенням - для вирощування та розведення сільськогосподарських тварин та вироблення м`ясо-молочної продукції.
В процесі проведення на державному рівні реорганізації Української сільськогосподарської галузі, нерухоме майно комплексу МТФ перейшло у власність Приватного підприємства агрофірми «Промінь», що підтверджується: протоколом № 1 зборів власників майнових паїв членів КСП «Промінь», які мають майнові сертифікати, видані Біляївською міською радою від 13.02.2007 року; актом інвентаризації майна пайщиків ПП Агрофірма «Промінь» станом на 08.09.2006 року; відомостями основних засобів до акту № 1 від 30.11.2007 року (пайовий фонд КСП «Промінь») станом на 01.11.2007 року на суму 1072895,00 грн.; свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) № 008707 від 29.12.2007 року на суму 1072895 грн.
Згідно акту інвентаризації майна пайщиків ПП Агрофірма «Промінь» станом на 08.09.2006 року, в майновий комплекс МТФ входили зокрема і такі об`єкти нерухомості: трансформаторна підстанція (введено в експлуатацію 01.01.1986); приміщення водо вузлів (введено в експлуатацію 01.01.1986); пожарний резервуар (введено в експлуатацію 01.01.1986); лагерь КРС (введено в експлуатацію 01.01.1990).
Основні засоби пайового фонду КСП «Промінь» з датою введення в експлуатацію та остаточною вартістю зокрема і об`єктів нерухомості зазначені в акті № 1 від 30.11.2007 р. станом на 01.11.2007 р.; трансформаторна підстанція, введено в експлуатацію 01.01.1986; приміщення водо вузлів, введено в експлуатацію 01.01.1986); пожарний резервуар (введено в експлуатацію 01.01.1986; лагерь КРС, введено в експлуатацію 01.01.1990. Остаточна вартість пайового фонду КСП «Промінь» визначено 1072895,00 грн. На вартість вказаного майна Біляївською міською радою були видані майнові сертифікати члена КСП «Промінь». Та у зв`язку з викупом ПП Агрофірмою майнових сертифікатів членів КСП «Промінь» 30 листопада 2007 року з метою переоформлення права власності на майно приватне підприємство Агрофірма «Промінь» передала голові Біляївської міської ради ОСОБА_1 оригінали майнових сертифікатів членів КСП «Промінь» загальною вартістю 1072895 грн., що підтверджується актом прийому передачі від 30.11.2007 року.
29 грудня 2007 року головою Біляївської міської ради ОСОБА_1 видано ПП Агрофірмі «Промінь» свідоцтво про право власності на майно пайового фонду підприємства в розмірі 1072895 гривен, що підтверджено свідоцтвом № 008707 від 29.12.2007 року.
Також частина майна КСП «Промінь», що не підлягало паюванню передано приватному підприємству «Промінь»: дороги загального користування, під`їзди з 2 від. 0,9 км., під`їзди з ПП 0,8 км., внутрігосподарська дорога МТФ, кабельні лінії, лінії електропередач, лінії електропередач 10кВт, лінії електропередач 8,7 км., що підтверджено актом прийняття – передачі майна КСП «Промінь», що не підлягало паюванню - приватному підприємству Агрофірма «Промінь».
В процесі обстеження майна підприємства було встановлено, що ряд об`єктів нерухомого майна що належить приватному підприємству агрофірма «Промінь»: зокрема табір КРХ, будівлі водопроводу з розгалуженою системою водоводів, Трансформаторна підстанція з лінія електромереж МТФ та електромереж 10 кВт, Кабельна лінія МТФ, внутрішньогосподарські дороги МТФ, протипожежний резервуар, розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812.
Окрім того приватне підприємство агрофірма «Промінь» є власником нерухомого майна, а саме – нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, комплекс будівель та споруд № 1 (територія Біляївської міської ради), будинок 1 на земельній ділянці з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав: № 463558968 від 10.02.2026 року та №463553315 від 10.02.2026.
Відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9955429872026 від 04.03.2026, земельна ділянка з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812, дана земельна ділянка відноситься до категорії: Землі сільськогосподарського призначення; Цільове призначення : 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) з цільовим призначенням. Власником речових прав на нерухоме майно (земельні ділянки з кадастровим номером - 5121010100:01:003:0812 є юридична особа – Біляївська об`єднана територіальна громада Одеської області в особі Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області.
Приватне підприємство Агрофірма «Промінь» 12.01.2026 року звернулося до Біляївської міської ради з заявою №3-м/р06/01.26 про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812. В додаток до заяви були надані витяги земельних ділянок та фото таблиці бажаних місць, що передаються в оренду.
Однак, 16.01.2026 року відповідачем було відмовлено у наданні в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812, де зазначено, що ПП Агрофірма «Промінь» не надано документи, що підтверджують право власності на об`єкти нерухомості майна.
Надалі позивач неодноразово повторно звертався із заявами «Про укладення договору оренди на земельні ділянки під об`єктом МТФ» з наданням копій документів, що підтверджують право власності майна ПП «Агрофірма «Промінь», проте вказані заяви розглянуті не були.
Так, позивач наголошує на тому, що молочно тваринницька ферма є цілісним майновим комплексом та її використання без об`єктів нерухомості майна (будівель, споруд), зокрема табору КРХ, водопроводу з розглажуваною системою водоводів, трансформаторної підстанції з лінією електромереж МТФ та електромереж 10 кВт, кабельної лінії МТФ, внутрішньогосподарських доріг МТФ, протипожежного резервуару, що розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером стане неможливим без укладення договору оренди на вказану земельну ділянку, а також без скасування рішення від 14.11.2025 року №1903-64/VIII «Про зміну цільового призначення ділянки 5121010100:01:003:0812, що порушує право власності позивача та перешкоджає господарській діяльності ПП Агрофірма «Промінь». 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законодавець положеннями ч.ч.1,3 статті 152 Земельного кодексу України передбачає рівні умови захисту прав власності на земельну ділянку.
Відповідно до положень частини 3 цієї ж статті Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Статтею 10 Закону України «Про адміністративні послуги» передбачено, що граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом.
У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання субєктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.
У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.
Суб`єкт надання адміністративних послуг надає адміністративну послугу, а центр надання адміністративних послуг забезпечує організацію надання такої послуги у найкоротший строк та за мінімальної кількості відвідувань суб`єктом звернення.
У разі надання адміністративної послуги суб`єктом надання адміністративних послуг, який діє на засадах колегіальності, рішення про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні приймається у строк, визначений частиною першою або другою цієї статті, а в разі неможливості прийняття зазначеного рішення у такий строк - на першому засіданні (слуханні) після закінчення цього строку.
Адміністративна послуга вважається наданою з моменту отримання її суб`єктом звернення особисто або направлення поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) листа з повідомленням про можливість отримання такої послуги на адресу суб`єкта звернення. У випадках, передбачених законодавством, відповідний документ може бути надісланий поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), у тому числі, за бажанням суб`єкта звернення, кур`єром за додаткову плату, або за допомогою технічних засобів електронних комунікацій. При цьому строк доставки поштової кореспонденції не зараховується до строку надання адміністративної послуги
Наведені положення Закону встановлюють першочерговість керування граничними строками надання адміністративних послуг, встановленими спеціальним законом, яким в даному випадку є Земельний кодекс України. Однак, частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України передбачено лише строк розгляду клопотання особи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте відповідно до частини 1 цієї ж статті надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
Водночас, слід відмітити, що оскільки чітких строків розгляду клопотання особи про вирішення питання на укладання договору оренди існуючої земельної ділянки Земельний кодекс України не передбачає, тому в даному випадку для визначення граничного строку надання адміністративної послуги слід застосовувати положення частини 2 статті 10 Закону України «Про адміністративні послуги», яка встановлює, що такий строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги, а в разі надання адміністративної послуги суб`єктом надання адміністративних послуг, який діє на засадах колегіальності, тобто міської ради, рішення про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні приймається у 30 денний строк, а в разі неможливості прийняття зазначеного рішення у такий строк - на першому засіданні (слуханні) після закінчення цього строку.
Отже з наведених положень законодавства вбачається, що відповідач мав розглянути звернення позивача про переукладання договору оренди земельної ділянки протягом 30 календарних днів, або в будь-якому випадку не пізніше, ніж на першому засіданні сесії міської ради після спливу 30-денного строку після звернення.
Відповідач вказаних вимог закону не дотримався, допустив бездіяльність при розгляді даного питання.
Документи, що спростовують вказану протиправну бездіяльність відповідача матеріали справи не містять.
Згідно з пунктом 10 частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси
Отже, суд констатує наявність порушення строків розгляду відповідачем заяви ПП Агрофірма «Промінь» від 16.03.2026 року про укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди вказані в заяві), що належать на праві власності ПП Агрофірма «Промінь», а тому позовні вимоги ПП Агрофірма «Промінь» в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви про оформлення права оренди на земельну ділянку підлягають задоволенню. 
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Біляївської міської ради Одеського району Одеської області №1903-64/VIII "Про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812", суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 142 Конституції України встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно приписів статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
2. Законом, який відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).
Згідно частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
3. Статтею 1 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Пунктом «а» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.
Відповідно до приписів статті 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Україна за межами її території може мати на праві державної власності земельні ділянки, правовий режим яких визначається законодавством відповідної країни.
Згідно частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим (частина 3 статті 19 Земельного кодексу України).
Частиною 1 статті 20 Земельного кодексу України визначено, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.
Відповідно до частини 2 статті 20 Земельного кодексу України віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу.
Згідно частини 3 статті 20 Земельного кодексу України категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Встановлення цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися без додержання вимог, передбачених абзацом першим цієї частини, у випадках: передачі земельної ділянки державної, комунальної власності відповідно до частини третьої статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"; консервації деградованих і малопродуктивних, техногенно забруднених земель; віднесення земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення; віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення; зміни виду цільового призначення земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення (крім віднесення їх до земельних ділянок для садівництва, зміни цільового призначення земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами); віднесення до земель морського транспорту земельних ділянок у межах морського порту.
При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру. Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру (частина 4 статті 20 Земельного кодексу України).
Відповідно до частин першої, другої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Таким чином, земельним законодавством встановлено, що за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури здійснюється зміна цільового призначення земельних ділянок, а віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень.
Як вбачається з відзиву на позов, цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812 було змінено на підставі витягу з містобудівної документації та рішення Біляївської міської ради Одеського району Одеської області від 14.11.2025 року №1903-64/VIII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки.
Однак, з наявних матеріалів справи не вбачається, чи було воно прийнято за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури та чи було встановлено/враховано наявність на земельній ділянці з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812 об`єктів нерухомого майна та їх власників.
Відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни їх призначення.
У відповідності до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №3038-VІ зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.
Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
Згідно Генерального плану міста Біляївка, (https://bilyaivka.od.gov.ua/wp content/uploads/3Bilyayivka-ZONYNG-Plan-funktsionalnogo-zonuvannya.FINAL-jpg-1-3.pdf) земельна ділянка, де розміщено комплекс МТФ, зокрема і об`єкти нерухомості: трансформаторна підстанція; приміщення водо вузлів; пожарний резервуар; лагерь КРС (відповідно ДБН Б.1-1-22:2017 Склад та зміст плану зонування території) – Код В-3, є зоною розміщення підприємств ІІІ класу шкідливості.
Зона підприємств ІІІ класу шкідливості В-3 визначена для об`єктів, що є джерелами забруднення навколишнього середовища і потребують санітарно захисних зон до 300м., яким і є сільськогосподарське підприємство з комплексом МТФ.
Як зазначено вище, генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади, однак, з урахуванням не лише державних та громадських, а й приватних інтересів.
Крім того, зонування території здійснюється з дотриманням, зокрема, вимог урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території.
Як вбачається з витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про надання витягу з містобудівної документації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, земельна ділянка з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812 відноситься до категорії землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення: 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) з цільовим призначенням.
Статтею 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV) визначено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.
Відповідно до приписів статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Суд наголошує, що земельні ділянки використовуються лише за цільовим призначенням, зміна цільового призначення земельної ділянки здійснюється на підставі проекту землеустрою щодо його зміни.
Отже, шляхом формування нової земельної ділянки відповідач намагається змінити основне цільове призначення земельної ділянки та статус будівель, які перебувають у власності позивача.
Відтак, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідаем було протиправно прийнято рішення про зміну цільового призанчення земельної ділянки 5121010100:01:003:0812, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 3328,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-
В И Р І Ш И В: 
Позовну заяву Приватного підприємства Агрофірма “Промінь” (місцезнаходження: 67600, Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Зелена, 2; код ЄДРПОУ 05539318) до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області (місцезнаходження: 67600, Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, проспект Незалежності, 9; код ЄДРПОУ 33579244) про визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяв про укладення договору оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Біляївської міської ради Одеського району Одеської області щодо нерозгляду заяви ПП Агрофірма «Промінь» від 16.03.2026 року про укладення з ПП Агрофірма «Промінь» договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812 у відповідності до Земельного Кодексу України та Закону України «Про адміністративну процедуру».
Визнати протиправним та скасувати рішення Біляївської міської ради Одеського району Одеської області №1903-64/VIII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812».
Зобов`язати Біляївську міську раду Одеського району Одеської області розглянути заяву ПП Агрофірми «Промінь» від 16.03.2026 року про укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5121010100:01:003:0812 на якій розміщені об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди вказані в заяві), що належать на праві власності ПП Агрофірма «Промінь».
Стягнути з Біляївської міської ради Одеського району Одеської області (код ЄДРПОУ 33579244) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства Агрофірма “Промінь” (код ЄДРПОУ 05539318) судові витрати у розмірі 3328,00 грн. (три тисячі триста тридцять вісім грн. 00 коп.).
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.
Повний текст рішення складено та підписано 06.08.2026 р.

Суддя О.М. Тарасишина