ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/3427/25  Номер провадження 22-ц/814/3034/26	Головуючий у 1-й інстанції Комарова Д. Ю.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів Обідіної О.І., Панченко О.О. при секретарі судового засідання: Буйновій О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 30 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до припинення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
 
Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач є її батьком. Їй ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 18 років. Вона навчається на 1 курсі денної форми навчання у Полтавському державному медичному університеті за кошти державного бюджету з 01.09.2025 по 30.06.2031 і у зв`язку з цим не має можливості працювати та самостійно забезпечувати себе. Фактичні щомісячні витрати становлять близько 20 000 грн (оренда житла, проїзд, харчування, одяг, лікування тощо). Мати несе основне навантаження на утримання, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.
 
Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 30 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.12.2025 і до припинення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн (однієї тисячі двісті одинадцять грн двадцяти коп).
З вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 30 березня 2026 року, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини всіх доходів щомісячно.
В обґрунтуваннях доводів апеляційної скарги вказує, що суд визначаючи розмір аліментів у частині 1/6, неправильно застосував положення ч.2 182 СК України, неповно встановив обставини справи. Вказує, що наявність іншої дитини на утриманні відповідача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Акцентує увагу суду, що визначений розмір аліментів у частці від всіх видів заробітку відповідача є необхідним і достатнім для забезпечення потреб повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, що відповідає принципу рівності обов`язків батьків та не призводитиме до скрутного матеріального становища відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 прохає апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8)
 
Шлюб між батьками розірвано рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.04.2013 року справа № 534/915/13-ц (а.с.10).
 
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30.11.2016 справа № 534/91247/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно (а.с.11-12).
 
Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.11.2017 року справа №534/1591/17 збільшено розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 600 грн. на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 включно (а.с.13).
 
Факт продовження навчання ОСОБА_1 підтверджується копією довідки Полтавського державного медичного університету № 230 від 15.10.2025 року (а.с. 17) та довідкою від 22.01.2026 року, згідно з якими ОСОБА_4 навчається на 1 курсі медичного факультету денної форми навчання за кошти державного бюджету, період навчання — з 01.09.2025 по 30.06.2031 року. Довідкою від 22.01.2026 року підтверджено відсутність нарахувань стипендії за період вересень–грудень 2025 року.
 
Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, але просив зменшити розмір аліментів до 1/6 частини всіх видів доходів, посилаючись на наявність на його утриманні двох інших дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та пасинка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (син теперішньої дружини відповідача).
 
У відповіді на відзив представник позивача спростувала доводи відповідача, зазначивши, що пасинок ОСОБА_6 не є дитиною відповідача в розумінні ст. 182 СК України (його біологічний батько ОСОБА_7 живий, батьківських прав не позбавлений, обов`язок утримання лежить насамперед на ньому). Стосовно сина ОСОБА_8 відповідач не надав доказів свого доходу, витрат саме на утримання дитини та неможливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі.
 
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, досягнувши повноліття, продовжує навчання за денною формою у закладі вищої освіти, не має самостійного доходу та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, тоді як відповідач є працездатним, має постійне місце роботи та реальну можливість надавати утримання. Суд встановив наявність усіх передбачених статтею 199 Сімейного кодексу України юридичних фактів, необхідних для виникнення обов`язку батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Водночас, визначаючи розмір аліментів, суд врахував вимоги статей 182 та 200 Сімейного кодексу України, зокрема матеріальне становище сторін, наявність у відповідача на утриманні іншої неповнолітньої дитини та можливість матері позивачки брати участь у її утриманні. Доводи відповідача щодо необхідності врахування пасинка як особи, яка перебуває на його утриманні, суд відхилив, оскільки обов`язок щодо утримання цієї дитини покладається насамперед на її біологічного батька. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до припинення права на таке утримання відповідно до закону.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання свого повнолітньої доньки, на період його навчання, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8) Шлюб між батьками розірвано рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.04.2013 року справа № 534/915/13-ц (а.с.10).
 
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30.11.2016 справа № 534/91247/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно (а.с.11-12).
 
Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.11.2017 року справа №534/1591/17 збільшено розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 600 грн. на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 включно (а.с.13).
 
Факт продовження навчання ОСОБА_1 підтверджується копією довідки Полтавського державного медичного університету № 230 від 15.10.2025 року (а.с. 17) та довідкою від 22.01.2026 року, згідно з якими ОСОБА_4 навчається на 1 курсі медичного факультету денної форми навчання за кошти державного бюджету, період навчання — з 01.09.2025 по 30.06.2031 року. Довідкою від 22.01.2026 року підтверджено відсутність нарахувань стипендії за період вересень–грудень 2025 року.
 
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки ним повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, надано належну оцінку зібраним у справі доказам відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства та правильно застосовано норми матеріального права. Матеріалами справи підтверджено, що позивачка після досягнення повноліття продовжує навчання за денною формою, не має самостійного доходу та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, тоді як відповідач є працездатним, має постійне місце роботи та спроможний надавати таке утримання. Водночас суд першої інстанції обґрунтовано врахував наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини, що відповідно до статей 182 та 200 Сімейного кодексу України є обставиною, яка підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів. При цьому суд правильно не взяв до уваги посилання відповідача на перебування на його утриманні пасинка, оскільки сам по собі цей факт не свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідача щодо його утримання у розумінні сімейного законодавства. З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), що відповідає принципам розумності, справедливості та забезпечує баланс інтересів обох сторін.

Що стосуються інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Тому вирішуючи даний спір, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 30 березня 2026 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 08 липня 2026 року.

Головуючий суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________О.І. Обідіна _________________ О.О. Панченко