ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/2723/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Смірнова О.Г., за участю секретаря судового засідання Дубенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №911/2723/25
за позовом: Заступника керівника Київської обласної прокуратури (01601, бульвар Лесі Українки, буд. 27/2)
в інтересах держави в особі
позивача: Київської обласної державної адміністрації (01196, м. Київ, площа Лесі Українки,буд.1) 
до відповідача - 1: Іванківської селищної ради (07201, Київська обл., Вишгородський р-н, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, буд. 7)
до відповідача - 2: Товариства з обмеженою відповідальністю “СГВК МРІЯ” (07222, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Горностайпіль, вул. Чорнобильська, буд. 18)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне підприємство “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство “Київоблагроліс” (07201, Київська обл., Іванківський р-н, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, буд. 24)
про скасування рішення держаного реєстратора та скасування державної реєстрації земельної ділянки

за участю представників:
від прокурора: Лук`янчук А.В.
від позивача: не з`явився
від відповідача - 1: не з`явився
від відповідача - 2: Лавріненко І.А.
від третьої особи: не з`явився
СУТЬ СПОРУ

Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих. №15/1-802вих-25 від 25.08.2025 до Іванківської селищної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю “СГВК МРІЯ” про скасування рішення держаного реєстратора та скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Державного підприємства “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс”. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.
Ухвалою суду від 02.09.2025 позовну заяву Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації залишено без руху в порядку ч. 1 ст. 174 ГПК України. 
15.09.2025 на адресу суду від прокурора надійшло клопотання, відповідно до якого усунуто недоліки, які зумовили залишення позовної заяви без руху. Крім того, в поданному клопотанні заступник керівника Київської обласної прокуратури просив суд, у разі наявності інших зауважень, керуючись ст. 119 ГПК України, продовжити строк виконання ухвали від 02.09.2025.
Ухвалою суду від 25.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури про продовження строку виконання ухвали суду від 02.09.2025, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.11.2025 о 11:00.
06.10.2025 на електронну пошту суду від відповідача – 1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Ухвалою суду від 07.10.2025 клопотання Іванківської селищної ради про розгляд справи без представника повернуто без розгляду.
10.10.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача – 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Іванківська селищна рада просить суд розгляд даної справи проводити без участі її представника та відмовити у задоволенні позову у зв`язку із наступним:
- спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053 відносяться до земель сільськогосподарського призначення і входять в межі до Державного акту на право постійного користування землею серія І-КВ №003519 від 21.06.1996 року, виданого на адресу КСП "Горностайпільське", правонаступником якого є ТОВ "СГВК МРІЯ";
- жодних проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення указаних земельних ділянок з категорії земель сільськогосподарського призначення розроблено та погоджено не було, указані землі були завжди землями сільськогосподарського призначення, як то визначено ще Державним актом на право постійного користування землею серія І-КВ №003519 від 21.06.1996 року, а тому не можуть бути землями лісу;
- в селищній раді відсутні документи (заяви тощо), які могли б свідчити, що КСП "Горностайпільське", або будь-які його правонаступники, в тому числі і ТОВ "СГВК Мрія", в порядку, визначеному як ст. 27 ЗК України в редакції до 2002 року, так згідно приписів ст. 141 ЗК України у редакції після 2002 року, надавали будь-яку згоду на вилучення (відмови) від земельної ділянки/або її частини, посвідченої Державним актом на право постійного користування землею серія І-КВ №003519 від 21.06.1996 року;
- cелищна рада вважає, що спірні земельні ділянки не були надані іншій особі в постійне користування, так як не було припинено права попереднього користувача (постійне користування), інше б суперечило як попередньому ЗК України 1992 року (ч.6 ст. 19 ЗК України), так і новому ЗК України 2001 року (ч. 5 ст. 116 ЗК України), а тому право постійного користування спірними земельними ділянками залишається за відповідачем-2 і належить йому на законних підставах;
- технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель запасу лісового фонду в межах Іванківської селищної громади Вишгородського району взагалі не містить даних від Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо записів в Поземельній книзі; книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, постійного користування землею, договорів, де був зареєстрований Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ №003519 від 21.05.1996 року за №58, що свідчить про те, що під час такої інвентаризації було допущено істотні порушення, які в підсумку порушують право власності відповідача-1 на майно;
- прокурором не надано до матеріалів справи ані доказів передання, ані дату можливого передання спірних земельних ділянок у постійне користування ДП СЛП «Київоблагроліс»;
- відсутні рішення уповноважених органів про передачу в постійне користування ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» спірних земельних ділянок, а також, доказів отримання ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» державного акта або іншого документа на право постійного користування спірними земельними ділянками;
- на думку відповідача-1 не може слугувати підставою для припинення права постійного користування рішення Горностайпільської сільської ради Іванківського району Київської області «Про надання згоди на передачу земель лісового фонду" від 22.02.2000, яким сільська рада вирішила дати згоду на передачу в постійне користування Іванківському міжлісгоспу ділянки лісового фонду, які були в постійному користуванні КСП «Горностайпільське», так як вказаним рішенням не було припинено права постійного користування;
- жодних рішень про припинення права постійного користування за Державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ №003519 від 21.05.1996 року, зареєстрованим за №58, та про передачу відповідних земель у користування (постійне користування/оренда) ні сільська рада, ні селищна рада чи будь-який інший орган не приймав;
- наказ Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, яким було затверджено матеріали лісовпорядкування ДП "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" був прийнятий 08.09.2022 року, в той час як спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053 були сформовані раніше – 07.09.2021, 16.09.2021 та 11.08.2022, тобто деякі з них більше ніж на рік раніше до прийняття вищевказаного наказу, а права на них також були зареєстровані раніше озвученого наказу – 26.08.2022, згідно даних ДРРП: власник земельної ділянки Іванківська селищна рада, а користувач (право постійного користування) – ТОВ "СГВК МРІЯ";
- прокурор обрав невірний спосіб захисту, звернувшись із негаторним позовом в рамках даної судової справи. На думку відповідача-1 належним способом захисту в аналогічних судових справах (подібних правовідносинах) є звернення із віндикаційним позовом;
- жодних проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення спірних земельних ділянок з категорії земель сільськогосподарського призначення на інше цільове призначення розроблено та погоджено не було, указані землі були завжди землями сільськогосподарського призначення, як то визначено ще Державним актом на право постійного користування землею серія І-КВ №003519 від 21.06.1996, а тому не можуть бути землями лісу;
- право постійного користування земельною ділянкою може бути засвідчено планово-картографічними матеріалами лише за наявності доказів її передання державному чи комунальному підприємству до моменту набуття чинності Земельним кодексом України, який вступив у дію 01.01.2002 року.
13.10.2025 на адресу суду від відвідповідача – 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТОВ «СГВК Мрія» проти позову заперечує та зазначає наступне:
- спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053 відносяться до земель сільськогосподарського призначення і входить в межі до Державного акту на право постійного користування землею серія І-КВ № 003519 від 21.06.1996 року, виданого на адресу КСП "Горностайпільське", правонаступником якого є ТОВ "СГВК МРІЯ";
- ні КСП "Горностайпільське", ні ТОВ "СГВК Мрія", в порядку, визначеному як ст. 27 ЗК України в редакції до 2002 року, так згідно приписів ст. 141 ЗК України у редакції після 2002 року, не надавали згоду на вилучення (відмови) від земельної ділянки, посвідченої Державним актом на право постійного користування землею серія І-КВ №003519 від 21.06.1996 року;
- прокурором не надано до матеріалів справи ані доказів передання, ані дату можливого передання спірних земельних ділянок у постійне користування ДП СЛП «Київоблагроліс»;
- лист ВО «Укрдержліспроект» не відповідає вимогам галузевих нормативних документів, а також положенням Лісового кодексу України, а саме: в порушення зазначених норм не містить в додатках проекту організації та розвитку лісового господарства, планшетів лісовпорядкування погоджених у встановленому порядку з органами землевпорядкування та територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а тому, з врахуванням Прикінцевих положень Лісового кодексу України, не можуть братися судом до уваги як доказ права постійного користування спірною земельною ділянкою;
- у Міндовкіллі відсутні матеріали лісовпорядкування щодо погодження будь-яких матеріалів лісовпорядкування до 19.06.2020, що свідчить про те, що прокурором взагалі не надано належних доказів затвердження і погодження матеріалів лісовпорядкування до 19.06.2020 року;
- прокурор не надав фрагментів з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами частини кварталів і межами їх таксаційних виділів Дитятківського агролісництва ДП "СЛП "Київоблагроліс", указаний документ відсутній навіть серед додатків до позовної заяви;
- витяг з картографічної бази даних не підтверджує факт перебування спірних земельних ділянок у постійному користуванні Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» або іншого лісогосподарського підприємства до 01.01.2002, оскільки, складений відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2019 року;
- до позовної заяви прокурором надано проект організації та розвитку лісового господарства Північний Агролісгосп ДП "СЛП "Київоблагроліс" за 2020 рік, однак керуючись положеннями пункту 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЗК України зазначений документ не є планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування;
- наказ Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, яким було затверджено матеріали лісовпорядкування ДП "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" був прийнятий 08.09.2022, в той час як спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053 були сформовані раніше - 07.09.2021, 16.09.2021 та 11.08.2022, тобто деякі з них більше ніж на рік раніше до прийняття вищевказаного наказу, а права на них також були зареєстровані раніше - 26.08.2022, згідно даних ДРРП власник земельних ділянок Іванківська селищна рада, а користувач (право постійного користування) - ТОВ "СГВК МРІЯ", що свідчить про те, що відповідач-2 є належним землекористувачем, а матеріали лісовпорядкування не містили ні даних ДЗК щодо земель, ні відомостей, наявних щодо актуальних прав на землю, які виникли до 2013 року;
- спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053 відносяться до земель сільськогосподарського призначення і входить в межі до Державного акту на право постійного користування землею серія І-КВ №003519 від 21.06.1996, виданого на адресу КСП "Горностайпільське", правонаступником якого є ТОВ "СГВК МРІЯ";
- на думку відповідача-2 обраний прокурором спосіб судового захисту є невірним, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У зв`язку з оголошенням на території міста Києва повітряної тривоги, задля збереження життя та здоров`я учасників справи, судове засідання у даній справі призначене на 06.11.2025 о 11:00 не відбулось. 
Ухвалою суду від 06.11.2025 призначено підготовче засідання на 20.11.2025 о 10:15. 
18.11.2025 на електронну пошту суду від відповідача – 1 надійшло клопотання про розгляд справи без представника.
Ухвалою суду від 18.11.2025 клопотання Іванківської селищної ради про розгляд справи без представника повернуто без розгляду.
18.11.2025 на електронну пошту суду надійшло клопотання (вх. №7095/25 від 18.11.2025) від відповідача – 1 про розгляд справи без представника.
Ухвалою суду від 19.11.2025 клопотання Іванківської селищної ради про розгляд справи без представника повернуто без розгляду.
Ухвалою суду від 20.11.2025 відкладено підготовче засідання на 18.12.2025 о 11:00 та залучено до участі у справі №911/2723/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Державне підприємство “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство “Київоблагроліс”.
20.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 20.11.2025, на іншу дату. 
28.11.2025 через систему “Електронний суд” від прокуратури надійшла відповідь на відзив.
10.12.2025 на адресу суду від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просив суд поновити строк на подання відповідних заперечень. 
11.12.2025 через систему “Електронний суд” від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, в яких остання просила суд продовжити їй строк на подання відповідних пояснень. У вказаних поясненнях третя особа зазначила наступне:
- право комунальної власності Іванківської селищної ради та право постійного користування ТОВ «СГВК Мрія» на спірні земельні ділянки зареєстровано за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні ДП «СЛП «Київоблагроліс» без виключення їх з Державного лісового фонду України. Таким чином, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053 були незаконно сформовані за рахунок державних земель лісогосподарського призначення;
- ДП «СЛП «Київоблагроліс» згоди на вилучення спірних земельних ділянок підприємство не надавало;
- неправомірне заволодіння землями лісогосподарського призначення призводить до неможливості повноцінного проведення лісогосподарських робіт. Зокрема, вказане унеможливлює на вказаних землях такі лісогосподарські роботи, як проведення освітлень, прочисток, оброблення лісу від шкідників, інші заходи догляду за лісом, які є важливою складовою сталого лісового господарства, що забезпечує формування високопродуктивних, біологічно стійких та здорових лісових насаджень, а також унеможливлює систематичне спостереження за санітарним станом лісів.
15.12.2025 через систему “Електронний суд” від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його предтавника. 
Відповідно до частин 2, 3 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
У підготовчому засіданні 18.12.2025 судом було продовжено Державному підприємству “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство “Київоблагроліс” строк для подання пояснень, продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/2723/25 та оголошено перерву до 15.01.2026 о 10:30.
30.12.2025 через систему “Електронний суд” від третьої особи надійшли додаткові пояснення у справі. 
15.01.2026 через систему “Електронний суд” від відповідача-2 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 
15.01.2026 на адресу суду від прокуратури надійшла заява про зміну предмету позову. 
У судовому засіданні 15.01.2026 судом оголошено перерву до 29.01.2026 о 11:15.
Ухвалою суду від 15.01.2026 повідомлено Київську обласну державну адміністрацію, Іванківську селищну раду, Державне підприємство “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство “Київоблагроліс” про те, що судове засідання у справі №911/2723/25 відбудеться 29.01.2026 о 11:15. 
27.01.2026 на адресу суду від прокуратури надійшов супровідний лист з доказами направлення іншим учасникам справи заяви про зміну предмету позову. 
28.01.2026 через систему “Електронний суд” від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. 
28.01.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшли заперечення щодо заяви прокуратури про зміну предмету позову. 
Ухвалою суду від 29.01.2026 у задоволенні заяви Київської обласної прокуратури про зміну предмету позову відмовлено та постановлено оголосити перерву у підготовчому засіданні до 05.02.2026 о 17:30.
05.02.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. 
05.02.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Ухвалою суду від 05.02.2026 закрито підготовче провадження у справі №911/2723/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.02.2026 о 16:30.
18.02.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. 
У судовому засіданні 19.02.2026 судом оголошено переву до 05.03.2026 о 17:00. 
Ухвалою суду від 19.02.2026 повідомлено Київську обласну державну адміністрацію про те, що судове засідання у справі №911/2723/25 відбудеться 05.03.2026 о 17:00. 
04.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.
В судове засідання 05.03.2026 з`явились прокурор та представник відповідача-2.
Представники позивача, відповідача-1 та третьої особи в судове засідання 05.03.2026 не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, враховуючи позицію прокурора, позивача, третьої особи та заперечення відповідачів, суд встановив.
Позов прокурора мотивовано тим, що за результатами аналізу додержання вимог земельного та лісового законодавства на території Вишгородського району Київської області встановлено, що рішенням державного реєстратора Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області від 26.08.2022 №№64605551, 64605801, 64606058, 64606486 за Іванківською селищною радою зареєстровано право комунальної власності на земельні ділянки загальною площею 84,9386 га з кадастровими номерами: 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053 відповідно, та право постійного користування ними - за ТОВ «СГВК Мрія», однак, як зазначає прокурор, за матеріалами лісовпорядкування 2019 року вказані земельні ділянки відносяться до категорії земель лісогосподарського призначення, які розташовані у 18 кварталі Дитятківського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс».
Прокурор вказує, що право постійного користування ДП «СЛП «Київоблагроліс» землями лісогосподарського призначення Дитятківського агролісництва, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, а тому право комунальної власності Іванківської селищної ради, та право постійного користування ТОВ «СГВК Мрія» на спірні земельні ділянки зареєстровано за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні ДП «СЛП «Київоблагроліс» без виключення їх з Державного лісового фонду України.
Так, прокурор наголошує на тому, що на підставі вищезазначених рішень державного реєстратора здійснено незаконне оформлення прав комунальної власності та постійного користування земельними ділянками без згоди землекористувачів, без вилучення їх з постійного користування державного підприємства, без зміни цільового призначення та, відповідно, без розроблення і затвердження в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення ділянки, внаслідок чого дійсний власник – Київська обласна державна адміністрація, та землекористувач - ДП «СЛП «Київоблагроліс» позбавленні можливості розпоряджатися і користуватися земельною ділянкою лісогосподарського призначення відповідно до вимог законодавства та в інтересах народу України.
З позовної заяви вбачається, що відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2019 року, які затверджені наказом Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 08.09.2022 №48, землі лісогосподарського призначення Дидятківського лісництва перебувають у постійному користуванні ДП «СЛП «Київоблагроліс».
Прокурор вказує, що згідно з інформацією ДП «СЛП «Київоблагроліс» від 08.11.2022 та від 21.06.2024 спірні земельні ділянки є земельними ділянками лісогосподарського призначення, які за матеріалами лісовпорядкування 2019 року розташовані в 18 кварталі Дитятківського агролісництва.
На думку прокурора, в силу положень ст. ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України спірні земельні ділянки відносяться до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувались для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України.
Прокурор зазначає, що факт розташування спірних земельних ділянок в межах земель лісогосподарського призначення державної власності підтверджується інформацією ВО «Укрдержліспроект» від 10.03.2025 №03-334-25 та доданими до неї фрагментами з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами частини кварталів і межами їх таксаційних виділів Дитятківського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс», відповідно до якої спірна земельна ділянка розташована в межах земель кварталів 13, 14, 15, 16 та 17 Дитятківського агролісництва.
Прокурор в позові наголошує на тому, що погодження на вилучення та зміну цільового призначення спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення не надавались. При цьому, за інформацією Кабінету Міністрів України рішення щодо вилучення та/або погодження зміни цільового призначення спірних земельних ділянок не приймалися. На підтвердження вказаних обставин прокурором надано суду лист від 15.07.2024 №16883/0/2-24.
Прокурор також наголошує на тому, що відповідно до інформації Київської обласної державної адміністрації рішення щодо вилучення та/або погодження зміни цільового призначення спірних земельних ділянок не приймалися.
З позову вбачається, що згідно з інформацією ДП «СЛП «Київоблагроліс» згоди на вилучення спірних земельних ділянок підприємство не надавало, що підтверджується листом від 21.06.2024 №231.
Таким чином, на думку прокурора, право комунальної власності та постійного користування спірними земельними ділянками здійснено всупереч вимогам ст. ст. 20, 56, 84, 116, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України.
Вказане вище стало підставою для звернення прокурора до суду з позовною заявою, в якій останній просить суд скасувати рішення державного реєстратора від 26.08.2022 №№64605551, 64605801, 64606058, 64606486 про реєстрацію права комунальної власності Іванківської селищної ради та права постійного користування ТОВ «СГВК Мрія» на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053 та скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053.
Оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з приписами частин 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у частинах третій і четвертій статті 23 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до ч. 3 даної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.
Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Стаття 80 Земельного кодексу України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.
Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.
Зверненню прокурора з даним позовом до суду передувало відповідне листування з Київською обласною державною адміністрацією, з якого вбачається, що відповідний орган був обізнаний про необхідність захисту порушених інтересів держави, проте не здійснив самостійний захист цих інтересів в суді, що свідчить про його бездіяльність та зумовлює висновки суду про дотримання прокурором вимог, що ставляться для визначення здійснення останнім представництва інтересів держави, як виправданого.
Таким чином, відповідно до ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, суд дійшов висновку, що у прокурора наявні підстави для представництва інтересів держави в суді в особі Київської обласної державної адміністрації.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
В силу положень статей 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно зі ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.
Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б)територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України.
Указом Президента України від 3 грудня 1999 року N1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» передбачалося реформування протягом грудня 1999 року - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності.
З цього приводу суд звертає увагу на позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 15.11.2021 у справі №906/620/19 та від 30.04.2024 у справі №917/291/21, у яких вказано, що за своєю правовою природою право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України. Приписи наведених у підпункті 3 частини 1 статті 27 Земельного кодексу України (у редакції станом на 1999 рік) та підпункті "в" частини 1 статті 141 ЗК України підстав слід розуміти таким чином, що припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво. Тобто, наведені положення ЗК України потрібно застосовувати таким чином, що коли відбувається припинення особи без правонаступництва, то у такому випадку виникають підстави для припинення права користування земельною ділянкою. У разі ж реорганізації особи, зміни її організаційно-правової форми чи назви, підстави для припинення права користування земельною ділянкою не виникають.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №003519 від 21.05.1996 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Горностайпільське» надано право постійного користування землею на території с. Горностайпіль (для сільськогосподарського виробництва).
Так, у матеріалах справи міститься протокол №2 від 14 березня 2000 загальних зборів членів КСП "Горностайпільське", згідно якого вирішено затвердити формою господарювання – кооператив з назвою "Мрія" з передачею майна. 
Також, було затверджено Статут Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мрія", де в п. 2.1. визначено, що кооператив є юридичною особою відповідно до чинного законодавства України. Кооператив створюється в процесі реорганізації і є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства "Горностайпільське". Разом з цим у вказаному пункті визначені банківські реквізити юридичної особи серед яких ЗКПО 05287101. 
У Статуті СГВК "Мрія" (редакція від 24 жовтня 2008 року) в п. 2.3. встановлено, що СГВК "Мрія", є юридичною особою відповідно до чинного законодавства України, створений в процесі реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) Горностайпільське на правах правонаступника. Юридична адреса: Київська область, Іванківський район, село Горностайпіль, вулиця Чорнобильська, 2.
Відповідно до Статуту ТОВ "СГВК Мрія", затвердженого Протоколом №1 від 06 липня 2017 року, в п. 1.2 відображено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СГВК Мрія" створене в результаті припинення шляхом перетворення Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мрія" (код ЄДРПОУ: 05287101) у Товариство з обмеженою відповідальністю "СГВК Мрія" та згідно з рішенням його засновників (Протокол установчих зборів засновників №1 від 06 липня 2017 року).
Статут ТОВ "СГВК Мрія" в редакції 2024 року також містить аналогічну норму – у п. 1.2 Статуту зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СГВК Мрія" створене в результаті припинення шляхом перетворення Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мрія" (код ЄДРПОУ: 05287101) у Товариство з обмеженою відповідальністю "СГВК Мрія" та згідно рішенням його засновників (Протокол установчих зборів засновників №1 від 06 липня 2017 року).
Судом встановлено, що відповідно до листа Головного управління статистики у Київській області №02.2-08/1467-23 від 26.09.2023, за ідентифікаційним кодом 05287101 значаться Колективне сільськогосподарське підприємство "Горностайпільське", Сільськогосподарський виробничий кооператив "Мрія", та станом на 26.09.2023 значиться Товариство з обмеженою відповідальністю "СГВК Мрія" із датою первинної реєстрації 17.03.1993. 
Умови ліквідації і реорганізації підприємства були визначені у ст. 34 Закону України “Про підприємства в Україні”, відповідно до ч. 4 якої підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України, а також в подальшому у ст. 59 Господарського кодексу України у відповідних редакціях.
Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями державного реєстратора Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області від 26.08.2022 №№64605551, 64605801, 64606058, 64606486 за Іванківської селищною радою зареєстровано право комунальної власності на земельні ділянки загальною площею 84, 9386 га з кадастровими номерами 3222080700:03:005:0105, 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053, для іншого сількогосподарського призначення. Право постійного користування за вказаними земельними ділянками зареєстровано за ТОВ «СГВК «Мрія».
Статтею 7 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент видачі державного акту на право постійного користування землею) визначено, що постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.
Згідно ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття державним реєстратором рішень) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним, зокрема такою підставою є припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.
Згідно ст. 27 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття державним реєстратором рішень) сільськогосподарські підприємства, установи та організації, особисті селянські і фермерські господарства, які об`єднуються в асоціації та інші організаційно-правові форми, зберігають право на свої земельні ділянки, якщо інше не передбачено договором.
Таким чином, з урахуванням наведених норм, припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення юридичної особи відбувається у випадку, коли припинення виключає повне правонаступництво, тобто коли відбувається припинення особи без правонаступництва на певні майнові права (майно), то у такому випадку виникають підстави для припинення права користування земельною ділянкою згідно норм земельного законодавства.
Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право. При цьому обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, передбачений пунктом 6 Перехідних положень Земельного Кодексу України, визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005 (у справі 1-17/2005).
Таким чином, припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення підприємства, зважаючи на положення частини 1 статті 141 Земельного Кодексу України, допускається лише у випадку, коли припинення останнього виключає правонаступництво (правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 21.02.2011 у справі №21-3а11, у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №911/4065/16, від 21.05.2018 у справі №922/1017/17, від 31.10.2018 у справі №916/1776/17, від 10.10.2018 у справі №907/916/17, від 22.05.2019 у справі №914/1104/18).
З огляду на викладене, із припиненням діяльності КСП "Горностайпільське" право користування земельною ділянкою відповідно до державного акту на право постійного користування землею не припиняється через наявність правонаступника – ТОВ "СГВК Мрія". 
Зазначена позиція суду узгоджується із висновками, що викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №179/1043/16-ц.
Рішенням Горностайпільської сільської ради від лютого 2000 року «Про надання в користування земель лісового фонду» сільська рада надала згоду на передачу у постійне користування Іванківському міжлісгоспу ділянок лісового фонду, які знаходилися у постійному користуванні КСП «Горностайпільське» площею 394 га.
Відповідно до ст. 9 Лісового кодексу України в редакції, чинній станом на лютий 2000 року, у постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом. Право постійного користування земельними ділянками лісового фонду посвідчується державним актом на право постійного користування землею.
Згідно із ст. 13 Лісового кодексу України в редакції, чинній станом на лютий 2000 року, до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить: 1) надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.
З огляду на викладене, рішення Горностайпільської сільської ради про надання згоди на передачу земельних ділянок Іванківському міжлісгоспу є погоджувальним, а не розпорядчим актом компетентного органу про надання земельної ділянки лісового фонду у постійне користування та/або про припинення права постійного користування нею.
Листом від 14.03.2000 №7-21-177 Іванківська РДА зверталась до Київської ОДА та просила надати у постійне користування Іванківському міжлісгоспу земельні ділянки лісового фонду за межами населених пунктів, які були у постійному користуванні підприємств Іванківського району до реформування, площею 20776 га.
Листом від 28.04.2000 №48 Іванківська районна рада зверталась до Київської обласної ради та просила розглянути питання про передачу у постійне користування Іванківському міжлісгоспу земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів, які були у постійному користуванні підприємств Іванківського району до реформування, площею 20776 га.
21.11.2000 Іванківська районна рада прийняла рішення №11/109 «Про передачу лісів реформованих сільськогосподарських підприємств в постійне користування Іванківському міжлісгоспу», яким вирішила запропонувати Київській обласній раді передати ліси реформованих сільськогосподарських підприємств площею 19 401, 5 га у постійне користування Іванківському міжлісгоспу асоціації «Київоблагроліс», у тому числі по Горностайпільській сільській раді 338 га (згідно додатку до рішення).
Вказане рішення також не містить розпорядчого припису про надання земельних ділянок у постійне користування, а містить лише пропозицію це зробити компетентному органу.
Рішенням Київської обласної ради від 25.01.2001 №264-15-ХХІІІ «Про землі лісового фонду Київської області, що вивільнені внаслідок реформування колективних сільськогосподарських підприємств» уповноважено районні ради Київської області протягом 2001 року вирішувати питання щодо надання земель лісового фонду, які знаходяться за межами населених пунктів і вивільнені внаслідок реформування колективних сільськогосподарських підприємств, у тимчасове користування для спеціального використання на умовах оренди строком до 10 років спеціалізованим лісогосподарським підприємствам. Рекомендовано Київському державному лісогосподарському об`єднанню «Київліс» встановити контроль за веденням лісового господарства на землях лісового фонду, визначених у додатку; рекомендовано також Київському державному лісогосподарському об`єднанню «Київліс», Іванківському державному агролісогосподарському підприємству Головного управління сільського господарства і продовольства облдержадміністрації, обласному управлінню земельних ресурсів забезпечити оформлення у встановленому порядку оренди зазначених земель. У додатку до вказаного рішення, зазначено серед інших, 19401,5 га земель лісового фонду на території Іванківської районної ради (без наведення будь-яких ідентифікуючих ознак місця розташування).
Вказане рішення Київської обласної ради також не містить розпорядчого припису про надання лісових земель у постійне користування спеціалізованому лісогосподарському підприємству та/або про припинення права постійного користування ними.
Розпорядженням Іванківської РДА від 02.10.2003 №464 «Про надання дозволу на розробку технічної документації» надано дозвіл на розробку технічної документації для виготовлення державного акту на право постійного користування земельними ділянками лісового фонду Іванківського району площею 21,5 тис. га, доручено районному відділу земельних ресурсів організувати роботу по розробці технічної документації.
Доказів виконання вказаного розпорядження матеріали справи не містять. Відомостей про те, де саме знаходяться ці площі, матеріали справи також не містять.
Статтею 17 Лісового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи (частина перша). Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами (частина третя). Пунктом 4 частини першої ст. 31 Лісового кодексу України було визначено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
Відповідно до ст. 48 Лісового кодексу України в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.
Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.
Крім того, відповідно до ст. 49 Лісового кодексу України державний лісовий кадастр на території України ведеться з метою ефективної організації охорони і захисту лісів, раціонального використання лісового фонду України, відтворення лісів, здійснення систематичного контролю за якісними і кількісними змінами лісів; Державний лісовий кадастр ведеться на основі державного земельного кадастру.
При дослідженні матеріалів лісовпорядкування судом встановлено, що згідно Протоколу другої лісовпорядної наради від 11 лютого 2020 року з розгляду основних положень проекту організації та розвитку лісового господарства Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" в графі "Зміна площі за ревізійний період" вбачається, що з приводу Дитятківського лісництва площа угідь за теперішній період становить 1923,0 га, в той час як за попередній період лісокористування указана площа становить 0,00 га.
Судом також встановлено, що збільшення площ підприємств в порівнянні з минулими лісовпорядкуванням пояснюється:
- розширенням ландшафтного заказника місцевого значення "Попів Хутів" до 80,0 га (+66,0 га) в Тетіївського агролісництві на основі Рішення Київської обласної ради №447-24-V від 02.04.2009 року за рахунок земель Тетіївської міської ради – кадастрові номери 3224610100:06:011:0001 (25, 0046 га) і 3224610100:06:011:0002 (54,9954 га);
- включенням полезахисних лісових смуг площею 595,5 га в складах Таращанського агролісництва згідно Розпорядження Таращанської районної державної адміністрації №399 від 28.11.2003 року;
- збільшення площі Богуславського агролісництва на 347,0 га у відповідності до розпорядження Богуславської районної державної адміністрації від 25 березня 2012 року №495-512 і акту узгодження загальної площі земель лісового фонду Богуславського агролісництва Богуславського району Київської області з Богуславським відділом держгеокадастру від 12 жовтня 2016 року (4412,0 га.).
Суд приходить до висновку, що матеріали лісовпорядкування 2019 року не містять пояснень щодо зміни площі угідь лісів Дитятківського лісництва з 0,00 га у період до 2019 року та 1923,0 га станом на 2019 рік. Вказане цілком узгоджується з розпорядженням Київської обласної державної адміністрації "Про проведення інвентаризації лісових земель державної власності, які не надані у користування, на території Іванківського району Київської області" від 16 серпня 2018 року за №454 в п. 1 якого вказано: провести інвентаризацію лісових земель державної власності, які не надані у користування, на території Іванківського району Київської області.
Як вбачається з даних Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.08.2021 №НВ-3513186522021, на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 12.08.2021, виготовленої ТОВ «Ленд.ком» 26.08.2021 у Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер 3222080700:01:005:8507 площею 39,9064 га, цільове призначення 09.02 Для іншого лісогосподарського призначення, місце розташування Київська область, Іванківський район, Горностайпільська сільська рада.
Листом від 08.11.2022 №356 ДП СЛП «Київоблагроліс» повідомило прокуратуру, що 08.09.2022 наказом №48 Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства «Про затвердження матеріалів лісоупорядкування» затверджено матеріали лісоупорядкування, отже квартал №18 (виділи 1-21, 23-29) відноситься до земель лісового фонду, які належать ДП СЛП «Київоблагроліс». В адміністративних межах Горностайпільської сільської ради виявлено кадастровий номер 3222080700:03:012:0046, який накладається на виділи 23-28 кварталу 18 Дитятківського агролісництва. В адміністративних межах Горностайпільської сільської ради виявлено кадастровий номер 3222080700:03:012:0053, який накладається на виділи 28-29 кварталу 18 Дитятківського агролісництва. В адміністративних межах Горностайпільської сільської ради виявлено кадастровий номер 3222080700:03:005:0106, який накладається на виділи 4-21 кварталу 18 Дитятківського агролісництва. В адміністративних межах Горностайпільської сільської ради виявлено кадастровий номер 3222080700:03:005:0105, який накладається на виділи 1-3 кварталу 18 Дитятківського агролісництва.
Листом від 21.06.2024 №231 ДП СЛП «Київоблагроліс» повідомило прокуратуру про те, що інформації про погодження вилучення вказаних земельних ділянок з постійного користування та зміни їх цільового призначення на підприємстві відсутні.
Листом від 15.07.2024 №16883/0/2-24 Секретаріат КМУ повідомив прокуратуру про те, що Кабінетом Міністрів України рішень про погодження зміни цільового призначення, вилучення із постійного користування ДП СЛП «Київоблагроліс» земельних ділянок із зазначеними у запиті кадастровими номерами (у тому числі 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0046, 3222080700:03:012:0053, 3222080700:03:005:0105) не приймалося.
Із листом від 10.03.2025 №03/334-25 ВО «Держліспроект» надало витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеними межами частини кварталів 13-18 Дитятківського агролісництва ДП СЛП «Київоблагроліс» за матеріалами лісовпорядкування 2019 року, з якого вбачається, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222080700:03:005:0106, 3222080700:03:012:0053, 3222080700:03:005:0105 частково накладаються (але не співпадають) на межі 18 кварталу Дитятківського лісництва. При цьому, земельної ділянки з кадастровим номером 3222080700:03:012:0046 немає в межах 18 кварталу Дитятківського лісництва.
Так, жодне з наведених вище рішень не є владним розпорядчим актом компетентного органу, за яким визначені лісові землі Дитятківського лісництва із визначеними межами, визначеною площею, конфігурацією, іншими ідентифікуючими ознаками були надані у постійне користування третій особі ДП «СЛП «Київоблагроліс» та/або його правопопередникам та/або його структурним підрозділам. З матеріалів справи вбачається, що фактично триває підготовка документації щодо формування земельних ділянок з метою подальшої їх передачі у постійне користування лісогосподарському підприємству, в процесі якої виявлено накладення спірної земельної ділянки.
Крім того, Листом №1244/19-22 від 04.08.2022 сектор №1 відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за підписом завідуючої сектором Нікитюк Т.В., надано відповідь, що згідно наявної інформації, що є у володінні сектору із земель, які перебували (перебувають) в постійному користуванні КСП "ГОРНОСТАЙПІЛЬСЬКЕ", правонаступником яких є ТОВ "СГВК МРІЯ", що посвідчується державним актом на право постійного користуванні землею ІІ-КВ №003519, будь-які землі не вилучались.
Обґрунтовуючи твердження про приналежність спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, що перебувають на праві постійного користування ДСГП “Ліси України” прокурор посилається на положення п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, а також на планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Згідно п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакцій чинній на момент звернення прокурора з позовом до суду) до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Отже умовами, за якими право постійного користування земельною ділянкою може підтверджуватися планово-картографічними матеріалами, є факт передання земельної ділянки на користь відповідного державного підприємства до набрання чинності Земельним Кодексом України.
Земельний кодекс України набрав чинності 01.01.2002.
Відповідно, посилатися на планово-картографічні матеріали, у якості доказів перебування земельної ділянки лісогосподарського призначення на праві постійного користування було б можливим, якщо б така земельна ділянка була передана відповідному державному підприємству до 01.01.2002.
Також, суд зазначає, що вказаний вище фрагмент з публічної кадастрової карти України лісовпорядкування не може підтвердити віднесення спірної земельної ділянки до земель, що посвідчують право лісогосподарського підприємства на них саме до 01.01.2002.
Адже, умовою застосування до спірних правовідносин норми пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України є підтвердження факту надання спірної земельної ділянки в постійне користування третій особі саме до 01.01.2002 включно, чого прокурором не доведено.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.04.2024 у справі №913/50/22.
Інших доказів, що підтверджують факт передачі спірної земельної ділянки у користування ДП «СЛП «Київоблагроліс» таких як відомості з Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючі документи (державний акт на право постійного користування землею, рішення органу місцевого самоврядування або державної влади) до матеріалів справи не надано.
За вказаних обставин, твердження прокурора, що право постійного користування ДП «СЛП «Київоблагроліс» в порядку пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування є необґрунтованими.
Підсумовуючи викладене судом встановлено наступне:
- в силу закону (ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство») та наведених положень установчих документів відповідач ТОВ «СГВК Мрія» є правонаступником прав та обов`язків КСП «Горностайпільське», у тому числі правонаступником права постійного користування землею відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-КВ №003519;
- рішення компетентного органу про вилучення земельних ділянок та/або про припинення права постійного користування землею ТОВ «СГВК «Мрія» в порядку, передбаченому законом, щодо земель в межах Державного акту на право постійного користування землею І-КВ №003519 відсутні, 
- рішення компетентного органу, прийняті та погоджені в установленому законом порядку про надання цих земельних ділянок у постійне користування будь-яким іншим особам, у тому числі і третій особі ДП «СЛП «Київоблагроліс» відсутні.
Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову у повному обсязі, з огляду на його необґрунтованість.
Крім цього, суд зазначає, що окремою та самостійною підставою для відмови у задоволенні даного позову є невірне обрання прокурором способу захисту права.
Вирішуючи питання про належні способи захисту прав власника земельної ділянки лісогосподарського призначення, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц зазначила про те, що володіння приватними особами лісовими ділянками цілком можливе, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві власності. 
Відповідно до частини 1 статті 8, частини 1 статті 9 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. Згідно зі статтею 10 Лісового кодексу України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України. Відповідно до статті 12 Лісового кодексу України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.
Відповідно до частини 5 статті 1 Лісового кодексу України лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами.
Тому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема про витребування лісової земельної ділянки, але не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою.
З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц підтвердила свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) у порядку статті 387 Цивільного кодексу України є ефективним способом захисту права власності. 
Також у постановах Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14ц, від 09.11.2021 у справі №466/8649/16-ц та від 19.09.2023 у справі №521/2770/21 зазначено, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту права є віндикаційний позов. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності, іншого речового права за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення права позивача.
При цьому, спірні земельні ділянки, за твердженням прокурора, частково накладаються (але не співпадають) на межі 18 кварталу Дитятківського лісництва.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2025 р. у справі №446/478/19 Верховний Суд сформував висновки про те, що навіть у разі часткового накладання спірної земельної ділянки особи, за якою зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, належним способом захисту порушеного права слід вважати віндикаційний позов.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що витребування як належний спосіб захисту права не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки, така вимога може розглядатися тільки щодо частини земельної ділянки в межах накладення.
Особа, яка подає такий позов, повинна довести, на яку саме земельну ділянку та в яких межах відбувається накладення. Для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка, яка накладається на землі позивача) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України “Про Державний земельний кадастр”).
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі “Трофимчук проти України” Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Решта доводів учасників справи, а також всі подані докази судом уважно досліджено та розглянуто, однак вони не спростовують вказаних висновків суду.
Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладаються на Київську обласну прокуратуру.
У судовому засіданні, яке відбулось 05.03.2026, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Іванківської селищної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю “СГВК МРІЯ” відмовити.
2. Витрати зі сплати судового збору покласти на Київську обласну прокуратуру.

Повний текст рішення складено 13.07.2026. 

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.