ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 295/8855/26
Провадження № 2/292/519/26 
ЗАОЧНЕ 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2026 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області
Головуюча суддя Гуц О.В.
секретар судового засідання Черниш М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в с-щі Пулини цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В : 

У липні 2026 року на адресу суду за підсудністю з Богунського районного суду м.Житомира надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30.01.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 6319280.
Зідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 2500 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів.
ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 2 500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
Укладаючи кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту.
У період з 30.01.2023 по 24.09.2023 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 112,25 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 60 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 52,25 грн.
Позивачем нараховано проценти за 122 календарних днів (26.09.2023 - 25.01.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 2500 грн * 1,99 % = 48,56 грн*122 календарних днів = 5 924,32 грн
25.09.2023 між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", як фактором, укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.
До ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" відповідно до даного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 5838,92 грн., з яких: сума кредиту 2440 грн., сума процентів за користування кредитом - 3398,92 грн.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ "Авентус Україна" повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на нове найменування ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал".
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 2440 грн. - тіло кредиту, 3398,92 грн. - нараховані проценти та 5924,32 грн. - нараховані проценти за 122 календарних днів, всього 11763,24 грн.
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнутиз ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості в розмірі 11 763,24 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 
Ухвалою судді від 21.07.2026 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з"явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. 
Відповідачка у судове засідання, призначене на 21.08.2026, не з"явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв від неї, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. 
З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.  
За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.         Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.  Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. 
Судом встановлено, що 30.01.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено договір про надання споживчого кредиту № 6319280, згідно умов на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов"язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов"язки, передбачені договором Сума кредиту (загальний розмір) складає 2 5000 грн. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, знижена процентна ставка 0,01 % в день. Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток "Credit Plus".
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 6319280 від 30.01.2023, дата видачі кредиту - 30.01.2023, кількість днів у розрахунковому періоді - 10, а всього 360 днів, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 2500грн., перший платіж - 2,50 грн., послідуючі по 497,50 грн., останній місяць - 2997,50 грн., всього 19915,00 грн.. Сума кредиту за договором - 2 500 грн, проценти за користування кредитом всього 17 415,00 грн. Реальна річна процентна ставка - 30825,69%. Загальна вартість кредиту - 19 915,00 грн. 
Договір про надання споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 30.01.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8318, після чого відповідачка отримала кредит в сумі 2 500 грн на свою платіжну карту, що підтверджується листом про перерахування коштів від ТОВ "Авентус Україна", виданим ТОВ "Пейтек Україна" №20231010-15 від 10.10.2023.
Також 30.01.2023 відповідачка за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А8318 підписала паспорт споживчого кредиту, згідно якого їй надано кредит в сумі 2 500 грн на 360 днів, на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору. Стандартна процентна ставка річних - 726,35% річних (1,99% в день), знижена процентна ставка річних - 3,65% річних (0,01% в день). Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 17 910 грн, загальні витрати за стандартною процентною ставкою з урахування періоду застосування зниженої процентної ставки - 17 415,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 20410 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 19915,00 грн. Реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 75 218,24 %, реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 30825,69%. 
Договір про надання споживчого кредиту, разом із правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна" (нова редакція), затвердженими 10.02.2022, складають єдиний договір.
Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості), складеного ТОВ "Авентус Україна", ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 6319280 від 30.01.2023 в розмірі 5838,92 грн, яка складається з: основного боргу в розмірі 2440 грн та процентів в розмірі - 3398,92 грн. Всього відповідачкою сплачено в рахунок погашення основного боргу 60 грн та процентів 52,25 грн.
25 вересня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (фактор) та ТОВ "Авентус Україна" (клієнт) укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, у відповідності до умов якого фактор зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов"язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов"язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов"яхань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Згідно акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023, акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 25.09./23-Ф від 25.09.2023 та витягу з реєстру боржників від 25.09.2023, ТОВ "Авентус Україна"передав, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна"прийняв реєстр боржників кількістю 10782 на загальну суму 96 386 943,82 грн, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості становить 5838,92 грн, в тому числі: за основним боргом - 2 440 грн, за відсотками - 3 398,92 грн. 
З платіжних інструкцій №№ 1079, 1080, 1081, 1082, 1083 від 29.09.2023 вбачається, що ТОВ "ФК" Фінтраст Україна" сплатило ТОВ "Авентус Україна" за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 кошти в загальному розмірі сумі відповідно 1 773 409,78 грн.
Відповідно до повідомлення про відступлення прав вимоги від 27.11.2023, ТОВ "Авентус Україна" направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором та передачу її персональних даних ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на підставі договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023.
Рішенням єдиного учасника ТОВ "Фінінасова компанія "Фінтраст Україна" №251124/1 від 25.11.2024 змінено найменування товариства на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст капітал".
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" за договором №6319280 про надання споживчого кредиту від 30.01.2023 за 122 календарних днів (26.09.2023-25.01.2024), ОСОБА_1 нараховано проценти за користування грошовими коштами в сумі 5924,32 грн.
Згідно повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-260728/55086-БТ від 29.07.2026,  яке надійшло до суду 07.08.2026 на виконання ухвали суду від 21.07.2026, на ім"я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), на яку здійснено переказ коштів: 30.01.2023 в сумі 2500 грн.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. 
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно досліджених матеріалів, договір між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію").
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами".
Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено укладення договору з відповідачем в електронному вигляді шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".
ТОВ "Авентус Україна" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит на суму 2 500 грн., який 30.01.2023 перерахований на картковий рахунок ОСОБА_1 .
У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та кошти не повернула, проценти не сплатила, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ "Авентус Україна", ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 5838,92 грн., яка складається з основного боргу - 2440 грн. та процентів - 3398,92 грн.
Новий кредитор - ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" в межах строку дії кредитного договору, права за яким він придбав у ТОВ "Авентус Україна", скористався своїм правом на нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом за 122 календарних днів (26.09.2023-25.01.2024) в розмірі 5924,32 грн.: 2440 грн.*1,99% = 48,56 грн.*122 календарних днів = 5924,32 грн.
Оскільки ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 11 763,24 грн.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених по справі судових витрат, суд виходить із наступного.
Як зазначено в ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, заявку № 19534 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 17 квітня 2026 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 19534 від 18.05.2026 згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, рахунок на оплату №19534-18/05-2026 від 18 травня 2026 року в розмірі 10 000 грн.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четвертастатті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ятастатті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат як представник позивача не приймав участь в судовому засіданні.
Отже, з врахуванням складності справи, що віднесена до категорії малозначних справ, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2662 грн 40 коп, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст капітал" (місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822) заборгованість в сумі 11 763 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят три) гривні 24 (двадцять чотири) копійки, судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
В іншій частині позову відмовити.         Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя О. В. Гуц