ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
  	Справа № 636/6927/26  Провадження№ 3/636/2806/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року суддя Чугуївського міського суду Харківської області Гніздилов Ю. М., розглянувши в залі суду в м. Чугуїв справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, українця, громадянина України, одруженого, обіймаючого посаду водія-електрика відділення зв`язку десантно-штурмової роти НОМЕР_2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
встановив:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії А7382 № 4 від 09 травня 2026 року, 09 травня 2026 року о 16 год 00 хв солдат ОСОБА_1 під час виконання своїх службових обов`язків в умовах особливого періоду перебував за адресою: АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне військове правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП визнав в повному обсязі, запевнив суд, що вперше вчинив адміністративне правопорушення, обіцяв більше не порушувати та не вживати алкоголь та просив суд закрити провадження у зв`язку із малозначністю.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Крім пояснень ОСОБА_1 його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення А7382 № 4 від 09 травня 2026 року;
Відповідно до ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 передбаченою ст. 34 КУпАП, є щире розкаяння. Обставин, що обтяжують його відповідальність, передбачених ст. 35 КУпАП, суддею не встановлено.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 формально містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Разом із тим, відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд вправі звільнити особу від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.
Вирішуючи питання про можливість застосування положень ст. 22 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність тяжких наслідків та обставини, що пом`якшують відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не перебував у районі ведення активних бойових дій, не ніс службу безпосередньо на лінії бойового зіткнення, а знаходився в іншому населеному пункті, де його дії не спричинили зриву виконання бойових чи спеціальних завдань, не створили реальної загрози життю та здоров`ю військовослужбовців, не призвели до будь-яких негативних наслідків для обороноздатності військового підрозділу чи держави.
Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро розкаявся, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та виключно позитивно характерезується з місця несення служби.
За таких обставин суд приходить до висновку, що хоча вчинене діяння формально містить склад адміністративного правопорушення, однак за своїм характером та ступенем суспільної шкідливості не відповідає типовій суспільній небезпечності правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому є малозначним у розумінні ст. 22 КУпАП. Застосування адміністративного стягнення у даному випадку не є необхідним для досягнення мети адміністративної відповідальності, а достатнім заходом впливу буде оголошення усного зауваження з одночасним закриттям провадження у справі. Такий підхід відповідає усталеній судовій практиці застосування ст. 22 КУпАП до справ цієї категорії. 
Суд вважає, що таке звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення йому усного зауваження, в цьому конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що провадження у вказаній справі слід закрити за малозначністю вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись у відношенні нього усним зауваженням.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП – закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Дворічанський районний суд Харківської області.

Суддя  Ю. М. Гніздилов