| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-279-2007 Суддя (судді) першої інстанції: Пироженко (С.А.) С.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
Судді-доповідача: Терези Ю.О.,
Суддів: Аліменка В.О., Черпака Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві у порядку ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2026 про відмову в задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007 у справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Черкаське міське управління земельних ресурсів; ОСОБА_3 ; КП ВЖ РЕУ-5, про визнання рішення недійсним та скасування державного акта,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини справи

У 2007 році ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1 , Позивач) звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Черкаське міське управління земельних ресурсів, ОСОБА_3 , КП ВЖ РЕУ - 5 про:
- скасування рішення міськвиконкому Черкаської міської ради від 05 липня 2005 року №8-325;
- визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 .
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2007 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення (т.1 а.с.106).
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2007 року залишено без змін (т.2 а.с.27-30).
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2007 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2011 року залишено без змін (т.2 а.с.129-132).
Позивач неодноразово подавала до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами.
30 березня 2026 року Позивач звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій просила переглянути та скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2007 року у справі № 2-а-279-2007 та скасувати рішення Черкаської міської ради від 05.07.2005 року № 8-325 та Державний акт від 31.10.2005 року виданий ОСОБА_3 .
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 40.06.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду від 04.06.2026, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007 та ухвалити нову постанову, якою скасувати рішення міськвиконкому Черкаської міської ради від 05 липня 2005 року №8-325, державний акта про право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 та акт погодження меж від 06.09.2004 визнати протиправним.
Зокрема, апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не врахував той факт, що у цій справі судом тричі розглядалось питання за нововиявленими обставинами та з 2020 року по теперішній час розглядаються заяви за виключними обставинами.
Позивач стверджує, що рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 відсутнє, а акт погодження меж від 06.09.20047 сфальсифікований, тому рішення міськвиконкому Черкаської міської ради від 05 липня 2005 року № 8-325 про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_4 та інші) та державний акт від 31.10.2005 про право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 підлягають скасуванню.
На думку позивача, правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18, на які послався суд першої інстанції, не стосуються обставин справи, яка розглядається, оскільки оскаржуване рішення Черкаської міської ради від 05 липня 2005 року №8-325 у зв`язку з поданням заяви було зупинено.
Також позивач зазначає, що постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007 у цій справі обґрунтована з посиланням на подані ОСОБА_3 сфальсифіковані докази (технічна документація), що не відповідають вимогам ст. ст. 74, 75 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Учасники судового процесу правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2026 та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2026 розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 09.09.2026.
У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.
Згідно з частиною другою статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін та учасників судового процесу в судовому засіданні - не є обов`язковою, колегія суддів на місці ухвалила проводити розгляд справи за відсутності представників сторін та інших учасників судового процесу.
Згідно з ч. 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, при вирішенні справи колегія суддів виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що у 2007 році Позивач звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Черкаське міське управління земельних ресурсів, ОСОБА_3 , КП ВЖ РЕУ - 5, у якому просила скасувати рішення міськвиконкому Черкаської міської ради від 05.07.2005 № 8-325; визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 .
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2011, в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.01.2014 зазначені рішення суду першої та апеляційної інстанції залишено без змін.
Як зазначалось, Позивач неодноразово подавала до суд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами.
30.03.2026 Позивач в черговий раз звернулася року до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій просила переглянути та скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007 у справі № 2-а-279-2007 та скасувати рішення Черкаської міської ради від 05.07.2005 № 8-325 та Державний акт від 31.10.2005, виданий ОСОБА_3 .
В обґрунтування заяви Позивач вказала, що постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007, яка набрала законної сили, не відповідає рішенням Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 7-рп/99, від 25.12.1997 року № 9-зп, від 16.04.2009 року № 7-рп/2009. Також Позивач зазначила, що вказана постанова суду винесена на підставі сфальсифікованих документів, не відповідає верховенству права та Конституції України, про що зазначено у вказаних рішеннях Конституційного Суду України, а тому постанова має бути переглянута за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 5 статті 361 КАС України.
Суд першої інстанції, відмовив у задоволенні вказаної заяви, оскільки заявником не наведено жодних із визначених ч. 5 ст. 361 КАС України підстав для перегляду рішення суду у зв`язку з виключними обставинами.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що посилання Позивача на те, що ОСОБА_3 під час розгляду справи по суті подав до суду підроблену технічну документацію, що стало наслідком ухвалення неправомірного рішення Черкаської міської ради, не можуть вважатись виключними обставинами у розумінні ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки зміст заяви зводиться до переоцінки доказів та непогодження з прийнятим рішенням суду, що в цьому випадку не може бути підставою для перегляду рішення суду за виключними обставинами.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили, в розумінні положень п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, не може вважатись невиконаним, яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового виконання.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з частиною п`ятою статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
Приписами частини шостої статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
За правилами частин першої та другої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
За результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду (частина четверта статті 368 КАС України).
У контексті підстав звернення Позивача із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007 у справі № 2-а-279-2007, колегія суддів зазначає, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, доводи Позивача зводяться до переоцінки доказів та непогодженням з прийнятим рішенням суду, що в цьому випадку не може бути підставою для перегляду рішення суду за виключними обставинами.
Зокрема, посилання Позивача на те, що ОСОБА_3 під час розгляду справи по суті подав до суду підроблену технічну документацію, що стало наслідком ухвалення неправомірного рішення Черкаської міської ради, не можуть вважатись виключними в розумінні ч. 5 ст. 361 КАС України.
Також Позивач у заяві про перегляд за виключними обставинами постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007 у справі № 2-а-279-2007, посилається на рішенням Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, від 06.07.1999 № 7-рп/99, від 16.04.2009 року № 7-рп/2009.
Так, Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп прийнято щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України. Підставою для розгляду справи стала відмова судів загальної юрисдикції в прийнятті позовних заяв зазначених громадян до Кабінету Міністрів України про виконання зобов`язань за облігаціями Державної цільової безпроцентної позики 1990 року та відшкодування моральної шкоди.
Рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 7-рп/99 прийнято щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини сьомої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа щодо права на пільги). Підставою для розгляду справи стала практична необхідність в офіційній інтерпретації положень: "за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом" (частина шоста статті 22 Закону України "Про міліцію") і "за особами рядового та начальницького складу державної пожежної охорони, звільненими зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років, зберігається право на пільги відповідно до цього Закон.
Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 прийнято щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування). Підставою для розгляду справи стала практична необхідність у з`ясуванні та офіційній інтерпретації положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що посилання Позивача на вказані рішення Конституційного Суду України не може бути прийнято до уваги та визнано виключною обставиною, оскільки в цьому випадку має бути констатовано застосування судом норми закону (іншого правового акта чи їх окремого положення), яка пізніше була визнана Конституційним Судом України неконституційною.
При цьому, вказаними рішеннями Конституційного Суду України здійснено офіційне тлумачення відповідних положень чинного законодавства України і жодна норма неконституційною не визнавалась.
Також, як правильно вказано судом першої інстанції рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 7-рп/99, від 25.12.1997 № 9-зп, від 16.04.2009 № 7-рп/2009, на які посилається Позивач, не змінюють правове регулювання спірних правовідносин між сторонами та не доводять факту допущення судом помилки при вирішенні спору по суті.
Крім того, Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала зазначене питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами із указаної нормативної підстави (п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України). Так, у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18 Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у цьому зв`язку висловила позицію, згідно з якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися «не виконаним» у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а отже не може переглядатися за виключними обставинами із указаної нормативної підстави. У цій постанові також значиться, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин і на час прийняття рішення суду першої інстанції положення відповідної норми були чинними та підлягали застосуванню.
Аналогічна позиція щодо застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підтримана Об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 21 грудня 2022 року у справі № 140/2217/19, у якій вирішувалося питання відступу від висновку щодо застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18.
Отже, позиція Верховного Суду із цього питання є усталеною та послідовною.
Тож дотримуючись окресленої правової позиції щодо перегляду судових рішень, які набрали законної сили, з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, колегія суддів зауважує, що постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007 у справі № 2-а-279-2007, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернувся Позивач, є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Відповідно, таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому не може переглядатися за виключними обставинами у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.
Колегія суддів враховує, що згідно з п. 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 
Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2026 відсутні.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статями 139, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2026 залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2026 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Ю.О. Тереза
Судді: В.О. Аліменко
Ю.К. Черпак